Справа № 440/4407/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4407/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єресько Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2018 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі по тексту - відповідач, Глобинське ОУ ПФУ), де просить:

- визнати протиправною відмову від 10.09.2018 № 68 в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком № 1;

- зобов'язати зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1, починаючи із 22.12.1986 по 09.05.1987, з 13.08.1987 по 09.12.1987, з 15.01.1990 по 07.03.1998.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має право на оформлення пенсії на пільгових умовах, на підтвердження чого відповідачу було надано трудову книжку та довідки на підтвердження наявного трудового стажу та отриманої заробітної плати за спірний період. Зазначав, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є саме трудова книжка, яка містить відповідні записи на підтвердження достатнього пільгового стажу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні).

13.09.2018 відповідач надав відзив на позов (а.с. 24-25), в якому вказує на правомірність дій управління з огляду на те, що пільговий стаж позивача за списком № 1 за даними системи персоніфікованого обліку становить 3 року 11 місяців 2 дні. Також, враховуючи положення частини 2 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 "Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства", подані позивачем довідки, видані ДП "Торензантрацит", яке розташовано на тимчасово окупованій території, є недійсними.

За змістом частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв'язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

05.09.2018 позивач звернувся до Глобинського ОУПФ з метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 33).

Згідно переліку розписки - повідомлення разом із заявою позивачем подано такі документи (а.с. 34): довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку № 1570530, військовий квиток № 0417083, диплом про навчання, довідку про за період страхового стажу до 01.07.2000 № 3420/27, 3449/27, довідку про зміну назви організації № 46, довідки про прийняття на роботу № 654/02-09,№ 44, № 45, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників № 3416/27, № 3417/27/, № 3448/27.

Рішенням Глобинського ОУПФ від 10.09.2018 №68 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 75-76). Дане рішення відповідач мотивував тим, що аналіз поданих ОСОБА_1, а саме трудової книжки, виданої 22.07.1985, довідки № 3416/27 від 25.05.2018 про періоди пільгової роботи за списком № 1, довідок № 3419/27 та 3420/27 від 25.05.2018, що зазначають суму заробітної плати, довідок № 3417/27 та 3418/27 від 25.05.2018 про підземні виходи, що зазначають кількість виходів підземних, архівні виписки із наказу від 06.01.1995 № 21 із зазначенням професій, які включені для отримання пенсії за списком № 1, виданих ДП "Торензантрацит", яке розташовано на тимчасово окупованій території України, дає право вважати довідки недійсними.

Не погодившись з даною відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правим відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини першої статті 7 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Аналогічна норма міститься у частині третій статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 3.1 названої Інструкції, у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Разом з цим, як передбачено пунктами 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 №529 "Про трудові книжки робітників і службовців", заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна норма міститься у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників".

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Таким чином, подана трудова книжка № НОМЕР_2, оформлена 22.07.07.1985, містить записи про повну трудову діяльність позивача, скріплені печатками роботодавців, у хронологічному порядку з посиланням на первинні документи (а.с. 44 - 51), чому не було надано оцінку відповідачем.

Відповідно до трудової книжки в спірний період позивач працював в Ордена Леніна шахті "Міуська" Торезького виробничого об'єднання по видобутку антрациту:

- з 22.12.1986 по 02.03.1987 учнем електрослюсаря видобувної дільниці підземним з повним робочим днем в шахті на час виробничої практики на підставі наказу від 22.12.1986 № 209/ч;

- з 03.03.1987 по 09.05.1987 слюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті видобувної дільниці на підставі наказу від 02.03.1987 № 51/ч;

- з 13.08.1987 по 09.12.1987 електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на підставі наказу від 10.08.1987 № 183-к;

- з 15.01.1990 по 09.02.1993 електрослюсарем 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на підставі наказу від 15.01.1990 № 11-к;

- з 10.02.1990 по 07.03.1990 механіком видобувної дільниці підземний на підставі наказу від 10.02.1993 № 23/к (на підставі наказу МУПУ від 23.07.1997 № 309 створено "Сніжнеантарцит" виробниче об'єднання по видобутку антрациту).

Як видно з оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено у зарахуванні вищевказаних періодів у зв'язку з наданням документів, виданих ДП "Торезантрацит " (м. Сніжне, Днецька область) (а.с. 52-58), тобто підприємством, яке функціонує на непідконтрольній Україні території.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Дійсно, згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р , м. Сніжне, де розташоване ДП "Торезантацит" належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Водночас, пенсійним органом не було враховано тієї обставини, що період роботи позивача за спірний період підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с. 44-51), яка, як вже зазначалось судом, є основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, що не було взято до уваги відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що рішення від 10.09.2018 № 68 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 прийняте з наведених у ньому підстав, є протиправним.

Також, за висновком суду, наявність чинного вищевказаного рішення унеможливить подальший захист порушених прав позивача.

Тому суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та задля ефективного відновлення прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 10.09.2018 № 68 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1

Позивачем в прохальній частині позову обрано такий спосіб захисту порушеного права позивача як зобов'язання зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1, починаючи з 22.12.1986 по 09.05.1987, з 13.08.1987 по 09.12.1987, з 15.01.1990 по 07.03.1998 та призначити пенсію з 04.09.2018.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача суд виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи, що скасоване рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття обґрунтованого рішення, то суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2018 з урахуванням висновків суду.

Таким чином адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

За змістом частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки при зверненні з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн (мінімальної ставки судового збору за одну вимогу немайнового характеру), а позовні вимоги задоволено частково (в розмірі однієї позовної вимоги немайнового характеру), то вказана сума підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Керуючись статтями 9, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, 271, м. Глобине, Глобинський район, Полтавська область,39000, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 10.09.2018 № 68 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2018 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Л.О. Єресько