Справа № 822/1905/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1905/18

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

09 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року (головуючий суддя Петричкович А.І., повне рішення складено 10.09.2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення розрахунку його пенсії з розміру 90% на 70% від грошового забезпечення та неврахування в розрахунок пенсії надбавок: за роботу з таємними документами, за виконання особливо-важливих завдань, за науковий ступінь, за вчене звання та премії;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати повторну довідку про розмір його грошового забезпечення для правильного та законного перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Хмельницький здійснити з 01.01.2018 року перерахунок його пенсії та її виплату відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-Х11 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з розрахунку пенсії з розміру 90% від грошового забезпечення та з врахуванням в розрахунок пенсії надбавок та премії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неправомірне застосування Пенсійним органом постанов Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року та №704 від 30.08.2018 року, які на його переконання, порушують його конституційні права та вимоги Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-Х11.

Також, позивач зазначив про неправомірність зменшення розміру процентного складового грошового забезпечення із 90% до 70% при перерахунку його пенсії, оскільки встановлення граничного розміру пенсії у 70% має застосовуватись при призначенні пенсії, а не її перерахунку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2018 року по 20 березня 2018 року включно, згідно складеної 16.03.2018 року Хмельницьким обласним військовим комісаріатом довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, виходячи із розміру 90% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, позивач обгрунтовуючи власні доводи, зазначив про неврахування судом першої інстанції обставин, які мають значення для вирішення даної справи та були ним доведенні в ході судового засідання.

У відзивах на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду за допомогою засобів поштового зв`язку, відповідачі заперечують доцільність доводів скаржника та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, обгрунтовуючи власну позицію, військовий комісаріат та пенсійний орган зазначають про повне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи та надання їм об`єктивної оцінки в призмі правових норм, що регулюють пенсійні правовідносини.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.

В силу положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даної явки учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 21.03.2018 року.

На даний час, пенсія позивачу виплачується з урахуванням підвищена як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та за особливі заслуги перед Україною.

У період з 2004 року по 21.03.2018 року позивач перебував на обліку в Пенсійному органі як одержувач пенсії за вислугу років.

Враховуючи, що розмір пенсії позивача залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, Пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача в результат чого її розмір починаючи з 01.10.2017 року становив 90% грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, на підставі наданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії, від 16.03.2018 року, Головним Управлінням пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого починаючи з 01.01.2018 року остання виплачується у розмірі 70% від суми грошового забезпечення. При здійсненні вказаного перерахунку пенсійним органом враховано посадовий оклад позивача, оклад за військовим званням (генерал-майор) та надбавку за вислугу років.

17.10.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку його пенсії та її виплату з врахуванням 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Листом від 06.02.2018 року №153/М-6 ГУ ПФУ у Хмельницькій області відмовило позивачу в задоволенні його заяви, зазначивши, що нарахування його пенсії здійснено відповідно до вимог діючого законодавства.

При цьому, позивач, не погоджуючись з довідкою виданою Хмельницьким обласним військовим комісаріатом про розмір його грошового забезпечення, що враховується при обрахунку пенсії, датовану 16.03.2018 року, звернувся до військового комісаріату з заявою про надання роз`яснень стосовно не включення до довідки усіх видів грошового забезпечення.

Листом від 16.04.2018 року №14/896 позивачу було роз`яснено, що при перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, призначених відповідно до Закону до 01 березня 2018 року, необхідно враховувати тільки розмір посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі, дійшов висновку про часткову доведеність позивачем власних вимог та наявності підстав лише для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, та враховуючи положення ч. 1 ст. 308 КАС України, надає правову оцінку тим обставинам справи, які оскаржуються апелянтом в межах даного апеляційного провадження.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Хмельницький обласний військовий комісаріат надати повторну довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій з урахуванням надбавок: за роботу з таємними документами, за виконання особливо-важливих завдань, за науковий ступінь, за вчене звання та премії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб " №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103), відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. №45 (в редакції, чинній з 24.02.2018) також визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

У зв`язку з наведеним правових підстав для зазначення військовим комісаріатом у довідці для перерахунку пенсії, а пенсійним органом враховувати при перерахунку пенсії позивачу таких складових грошового забезпечення, як: надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії, надбавки за науковий ступінь та вчене звання - не було, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Стосовно зауважень позивача щодо розміру надбавки за вислугу років у розмірі 50%, застосовану Пенсійним органом при обрахунку його пенсії з 01.01.2018 року, то судова колегія зазначає наступне.

Додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, згідно якого за наявності 25 і більше років вислуги розмір надбавки становить 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням (що є максимальним розміром такої надбавки).

При цьому, під час проведення перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року в довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 відсоткова надбавка за вислугу років була включена позивачу в максимальному розмірі 50%.

Таким чином, під час проведення перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01 березня 2018 року, необхідно враховувати лише розмір посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704.

Відтак, колегія суддів вважає, що Хмельницький обласний військовий комісаріат правомірно встановив розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 та зазначив їх у довідці про розмір грошового забезпечення, яку в свою чергу направив на адресу Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Разом з тим, судова колегія вбачає за необхідне зазначити, що нормативний підхід до розуміння норм права, які регулюють відносини перерахунку і виплати пенсій на умовах норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", дає можливість зробити висновок, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Колегія суддів зазначає, що постанова КМУ № 103 на час розгляду справи є чинною та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011р. N20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому, Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

У іншому рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що «…однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості».

Також, в цьому Рішенні вказано, що «…суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 N 20-рп/2011).

Крім того, колегія суддів, зазначає, що розмір перерахованої позивачу пенсії, починаючи з 01.01.2018 року був збільшений в порівнянні з розміром пенсії, перерахунок якої мав місце з 01.11.2017 року.

Водночас, уваги заслуговує той факт, що починаючи з 21.03.2018 року позивач отримує пенсію по інвалідності, а не по вислузі років, і призначений розмір пенсії, відповідає законодавству.

Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 січня 2019 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.