Справа № 606/2466/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№857/117/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2018 року у справі №606/2466/18, винесене головуючим суддею Марціцкої І.Б., час проголошення відповідно до протоколу судового засідання не вказаний, у м. Теребовля, повний текст складений 26.11.2018 р., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області третя особа поліцейський Теребовлянського відділу поліції Василишин Анатолій Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області третя особа поліцейський Теребовлянського відділу поліції Василишина А.В. про скасування постанови серії ДП 18 № 086752 від 14 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 вересня 2018 року інспектором поліції винесена постанова серії ДП 18 №086752 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Зокрема, йому ставиться у винну те, що 14 вересня 2018 року о 08 год. 50 хв. в м. Теребовля по вулиці Січових Стрільців на перехресті рівнозначних доріг він не надав переваги транспортному засобу який рухався з правої сторони чим порушив п. 16.12 ПДР. Проте, позивач з даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами. На вказаній ділянці дороги дійсно керував транспортним засобом, однак правил дорожнього руху не порушував, перехрестя проїхав дотримуючись правил, просив звернути увагу, що вказуючи в постанові обставини правопорушення, інспектором навіть не зазначено, якому автомобілю не надав переваги проїжджаючи перехрестя позивач.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2018 року визнано причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду поважними та поновлено пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду. Позов ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу поліції ГНУП в Тернопільській області, третя особа на стороні відповідача поліцейський Теребовлянського відділу поліції Василишин Анатолій Васильович про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №086752 від 14 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Не погоджуючись із по рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується, тому просить його скасувати. Зокрема апелянт вказує на те, що інспектором поліції було встановлено, що позивачем було допущено порушення п.16.12 ПДР України, на основі чого було винесено постанову серії ДП18 № 086752 за ч. 2 ст.122 КУпАП, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., тому судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваг як доказ вказану постанову, якою зафіксовано факт скоєння адміністративного правопорушення. Крім цього зазначає, що позивач не висловлював скарг на постанову. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято всупереч об'єктивним обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. 14 вересня 2018 року поліцейським Теребовлянського ВП ГНУП в Тернопільській області Василишин А.В. винесена постанова серії ДП 18 № №086752 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що 14 вересня 2018 року о 08 год. 50 хв. в м. Теребовля по вулиці Січових Стрільців на перехресті рівнозначних доріг водій автомобіля ИЖ 2717230 ОСОБА_1 не надав переваги транспортному засобу, який рухався з правої сторони чим порушив п. 16.12 ПДР.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не надано суду будь-яких належним та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З викладених в постанові обставин слідує, що позивач на перехресті рівнозначних доріг він не надав переваги транспортному засобу який рухався з правої сторони чим порушив п. 16.12 ПДР.

Підтвердженням факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач вважає оскаржену постанову. Будь яких інших доказів на підтвердження вказаного правопорушення, зокрема фото чи відеозапису з нагрудної камери (бодікамери) відповідачем в ході розгляду справи не представлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили факт порушення позивачем вимог п.16.12 ПДР, а саме на перехресті рівнозначних доріг дати дорогу транспортному засобу, що наближається праворуч. Відповідачем не надано будь - яких доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке відповідачем прийняте необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для його скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2018 року у справі №606/2466/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний