Справа № 164/1574/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/65/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського роти обслуговування м.Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України Левщука Сергія Геннадійовича на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року (головуючий суддя Невар О.В., смт. Маневичі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти обслуговування м.Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України Левщука Сергія Геннадійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до поліцейського роти обслуговування м.Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України Левщука Сергія Геннадійовича в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія ВР №231388 про накладення адміністративного стягнення від 19.09.2018.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Постанову серії ВР № 231388 від 19 вересня 2018 року поліцейського роти обслуговування м. Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України Левщука Сергія Геннадійовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_2, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 255 (двісті п?ятдесят п'ять) гривень штрафу - скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції поліцейський роти обслуговування м.Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України Левщук Сергій Геннадійович оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом невірно застосовано норми процесуального права, неповно з?ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Тому, просить скасувати рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16.11.2018 та постановити нове, яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 44 КАС Україним особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права та обов'язки, а саме: подавати докази, брати участь у їх дослідженні.

Відповідно до ст. 251 КУпАІІ доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказом є власне зміст пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників (незалежно від того, допитані вони як свідки чи ні), показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів, тобто інформація про обставини, що міститься у них і має значення для вирішення справи.

Згідно з принципом змагальності, докази суду надають особи, які беруть участь у справі (сторони, треті особи, їхні представники). Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

19.09.2018 о 16 год. 01 хв. при здійсненні патрулювання на стаціонарному пості на автодорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-Дольськ поліцейським роти обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Левщуком Сергієм Геннадійовичем було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Камаз 6520» номерний знак НОМЕР_1 перевищив дозволену фактичну масу 24 тонни на 7,850 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 поліцейським було встановлено, що розгляд даної справи належить до компетенції Національної поліції України та компетенції поліцейського УПП у Волинській області відповідно до покладених на нього повноважень. Тому, на підставі ст. 279 КУпАП було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення з оголошення ОСОБА_2, яка саме справа підлягає розгляду, та що він притягається до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, було роз'яснено ОСОБА_2 його права та обов'язки відповідно до ст. 268 КУпАП.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 278 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався, було заслухано пояснення ОСОБА_2 по факту вчинення ним адміністративного правопорушення, досліджено наявні докази по справи.

В ході розгляду справи від позивача клопотань, які підлягали задоволенню, не надходило, об'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення викладена належним чином у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При розгляді справи поліцейським, як посадовою особою, було з'ясовано, що саме ОСОБА_2 порушив правила перевезення вантажу, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, є вина у його вчиненні, ОСОБА_2 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Пояснення позивача у позовній заяві жодним чином не спростовує факт скоєння ним спірного правопорушення. Єдиними доводами позивача є протиправність винесення постанови, так як в його розумінні потрібно було складати протокол та не надано можливість користуватися юридичною допомогою. Проте, як зазначалося вище та у відзиві на позовну заяву жодних обмежень не було. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Тому вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_2, здійснювався обґрунтовано.

Факти наведені в позовній заяві були надуманими, та такими, що не відповідають дійсності. Доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваному рішенні, в судовому засіданні надано не було. Тому вважає, що стягнення застосовано без порушень, в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на це вважає, що судом при винесені оскаржуваної постанови не досліджені належним чином всі обставини справи у зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку у вирішенні даної справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2018 відносно позивача було винесено постанову серії ВР № 231388 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 255 гривень штрафу. Згідно вказаної постанови 19.09.2018, о 16 год. 01 хвилина, на 72 км автомобільної дороги Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Камаз 6520», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, фактична маса якого без вантажу становить 14 тонн 850 кг, перевозив торф, масою 17 тонн, перевищивши дозволену фактичну масу 24 тонни на 7 тонн 850 кг, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даній спірній ситуації, судом першої інстанції з?ясовано, що ОСОБА_2 після зупинки його автомобіля працівниками поліції заперечував, що ним 19.09.2018 було вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, вказуючи на те, що він інкримінованих йому вимог ПДР не порушував, так як рухався автомобілем по дорозі загального користування державного значення та перевозив вантаж, вага якого не перевищувала величини, визначеної технічною характеристикою транспортного засобу. Доводи поліцейського роти обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП НП України Левщука С.Г. про невиконання ним вимог п. 22.5 ПДР з вказаних вище підстав позивач заперечував. Однак відповідачем такі доводи були проігноровані.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що розгляд справи відповідачем було проведено на місці зупинки транспортного засобу. Постанову серії ВР № 231388 від 19.09.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу було винесено в присутності позивача. Від отримання копії постанови ОСОБА_2 відмовився, а тому її копію позивачу було направлено рекомендованим листом за місцем його проживання. Будь-яких клопотань при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу позивач не заявляв, вчинення інкримінованого йому правопорушення заперечував. Копію постанови ОСОБА_2 отримав 25.09.2018.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів вірно вважав, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки згідно п. 22.5 ПДР забороняється рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позивач 19.09.2018 рухався автомобілем по дорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), яка відноситься до доріг загального користування державного значення, а не місцевого значення, а отже вага транспортного засобу з вантажем не перевищувала величини, визначеної технічною характеристикою транспортного засобу, - 33100 кг. Зазначені обставини підтверджено товарно-транспортною накладною № 330/2 від 19.09.2018 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2.

Відповідно, відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 керував автомобілем, фактична маса якого з вантажем перевищувала визначену п. 22.5 ПДР максимальну величину, тобто вчинив інкриміноване йому правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст. 247 КУпАП обов?язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції підставно вважав, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові серії ВР № 231388 від 19.09.2018 не відповідають фактичним обставинам справи, постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, бо вина ОСОБА_2 не була доведена, а тому спірна постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції вірно вважав, що позовні вимоги про визнання протиправними дій поліцейського роти обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП НП України Левщука С.Г. до задоволення не підлягають, бо відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач наділений повноваженнями щодо розгляду даної справи про адміністративне правопорушення та винесення у ній постанови, сам розгляд справи проведено у відповідності до вимог КУпАП, а тому суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги частково.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу поліцейського роти обслуговування м.Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції НП України Левщука Сергія Геннадійовича залишити без задоволення, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року по справі № 164/1574/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк