Справа № 808/1296/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

18 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 808/1296/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №808/1296/18 за позовом Приватного акціонерного товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна" до Офісу великих платників податків ДФС, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна" звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 30.03.2018 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1161503,00 грн. та застосовано штрафні санкції на 580751,50 грн. В обґрунтування позову позивач вказував на помилковість висновків контролюючого органу – відповідача у справі, викладених в акті перевірки, про порушення податкового законодавства при формуванні податкового кредиту та, як наслідок, безпідставне нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за результатами господарських операцій з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал», ПП «СКС-Груп», ТОВ «Індустріал Сервіс», ТОВ «Торговий дім «Енерго-Союз Україна», ТОВ «Сан-Рам», ТОВ «Усма Трейд», ТОВ «Моноліт-1» за грудень 2017 року. За твердженням позивача, господарські операції із зазначеними контрагентами мали реальний характер, призвели до зміні активів підприємства, що підтверджено відповідними первинними документами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить оскаржене рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. Апелянт зазначає, що відповідачем проведено позапланову документальну перевірку позивача, за висновками якої, позивач документально оформлював господарські операції, що не мали реального виконання. Скаржник стверджує, що ПрАТ "Дніпроспецсталь" створена схема штучного руху товару, що спрямована на створення формального документообігу, про що свідчить те, що постачальники не мають матеріальної бази, необхідної для виконання поставок, які були предметом перевірки. Контрагенти ПрАТ "Дніпроспецсталь" були учасниками проведення транзитних фінансових потоків у правовідносинах з іншими суб’єктами господарювання. Надані до перевірки ПрАТ "Дніпроспецсталь" видаткові накладні, податкові накладні не є

достатніми доказами фактичного виконання умов укладених договорів. Господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що у сукупності із виявленими схемами штучного руху товарів постачальниками свідчить про безтоварність операцій та виключає правомірність їх відображення у податковому кредиті ПрАТ "Дніпроспецсталь".

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення – рішення. Просить рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року залишити без змін.

У судовому засідання представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

У період з 23.01.2018 року по 20.02.2018 року співробітниками Запорізького управління Офісу ВПП ДФС проведено камеральну перевірку ПрАТ «Дніпроспецсталь» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 20.02.2018 року №117/28-10-47-06/00186536. Не погодившись з висновками Акту камеральної перевірки, позивач подав письмові заперечення. Контролюючим органом, на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Офісу ВПП ДФС від 07.03.2018 року №386, у період з 12.03.2018 року по 27.03.2018 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Дніпроспецсталь» з питань, що стали предметом заперечень підприємства, а саме - дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал», ПП «СКС-Груп», ТОВ «Індустріал Сервіс», ТОВ «Торговий дім «Енерго-Союз Україна», ТОВ «Сан-Рам», ТОВ «Усма Трейд», ТОВ «Моноліт-1» за період грудень 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 29.03.2018 року №34/28-10-47-06/00186536. 30 березня 2018 року контролюючим органом на підставі Акту перевірки від 29.03.2018 року №34/28-10-47-06/00186536 прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 161 503,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 580751,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал», ПП «СКС-Груп», ТОВ «Індустріал Сервіс», ТОВ «Торговий дім «Енерго-Союз Україна», ТОВ «Сан-Рам», ТОВ «Усма Трейд», ТОВ «Моноліт-1» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов'язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал», ПП «СКС-Груп», ТОВ «Індустріал Сервіс», ТОВ «Торговий дім «Енерго-Союз Україна», ТОВ «Сан-Рам», ТОВ «Усма Трейд», ТОВ «Моноліт-1».

Колегія суддів погоджується із таким висновком та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом першої інстанції підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Дніпротехмет», ТОВ «Верагруп», ТОВ «Торговий дім «Комінко», ТОВ «Алатон», ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал», ПП «СКС-Груп», ТОВ «Індустріал Сервіс», ТОВ «Торговий дім «Енерго-Союз Україна», ТОВ «Сан-Рам», ТОВ «Усма Трейд», ТОВ «Моноліт-1».

Відповідно до п. 14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Судом першої інстанції досліджені первинні документи, які надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій між ним та його контрагентами. Це – договори, специфікації, видаткові накладні, прибуткові ордери, рахунки-фактури, товарно-транспорті накладні, сертифікати якості на отриману продукцію, журнали обліку робіт за нарядами і розпорядженнями, наряди-допуску на виконання робіт підвищеної небезпеки, звернення за отриманням пропусків, платіжні доручення, дозволи та ліцензії.

Скаржник вказує на те, що за результатами аналізу податкової звітності та інформації, наявної в АС «Податковий блок» та Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено відсутність придбання оформленого товару безпосереднім постачальником позивача, відсутність трудових та матеріальних ресурсів для виконання робіт/надання послуг, «обрив ланцюга постачання», відсутність джерел законного походження товару та/або реального задекларованого виробництва.

При цьому, контролюючим органом належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податку на додану вартість, або можливої фіктивності його постачальників суду не надано та не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Посилання на наявну податкову інформацію щодо контрагентів позивача, як на підставу для відмови в задоволенні позову, на думку колегії суддів, є помилковим, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. У разі підтвердження факту отримання товарно-матеріальних цінностей та послуг платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення контрольного заходу таких обставин не встановлено.

Колегія суддів також зазначає, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу, що не було перевірено відповідачем.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини у справі, вірно застосований матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини, а доводи апелянта висновків суду першої інстанції про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого рішення.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС – залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року в адміністративній справі №808/1296/18 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 грудня 2018 року і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук