Справа № 480/1650/18
Суддя: Войнарівський М. М.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1650/18
Провадження № 2-а/480/6/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого-судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О., представника відповідача Букрєєва Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора УПП в Миколаївській області Суханова Максима Миколайовича про визнання дій відповідача незаконними; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627 від 01.09.2018 року та закриття провадження; стягнення з відповідача шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 425 гривень,

встновив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до інспектора УПП в Миколаївській області Суханова Максима Миколайовича (далі - відповідач) про визнання дій відповідача незаконними; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627 від 01.09.2018 року та закриття провадження; стягнення з відповідача шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 425 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 вказав, що 01.09.2018 року о 18 годині 20 хвилин поліцейським УПП в Миколаївській області інспектором поліції ОСОБА_3 відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627. Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп. Як вказано в постанові, ОСОБА_2 керував транспортним засобом BMV X5 з номерним знаком НОМЕР_1, рухаючись у лівій смузі при вільній праві.

Оскільки ОСОБА_2 вважає, що вказана постанова є такою, що суперечить закону, він звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтрима у повному обсязі; просив суд задовольнити їх. В подальшому, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач інспектор поліції УПП в Миколаївській області ОСОБА_3 в судове засідання не прибув. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник УПП в Миколаївській області Букрєєв Євген Сергійович, який діє на підставі довіреності №175/41/3/01-2019 від 04.01.2019 року заперечував щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та виніс постанову відповідно до чинного законодавства.

Крім того, представником УПП в Миколаївській області в судовому засіданні 04.10.2018 року був наданий відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, який, одночасно, був вручений позивачу ОСОБА_2

05.10.2018 року позивач ОСОБА_2 надав на адресу суду відповідь на відзив. Однак, він не береться судом до уваги, оскільки позивачем не додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив іншим учасникам справи.

Згідно з ч.2 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст.289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 01.09.2018 року не порушив передбачений десятиденний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду надійшов 03.09.2018 року.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627 від 01.09.2018 року, ОСОБА_2 01.09.2018 року о 17 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом автомобілем BMV X5 з номерним знаком НОМЕР_1, рухався по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, поблизу 125 км вказаної дороги, у лівій смузі при вільній правій смузі на дорозі. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.11.2 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 425 грн 00 коп (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

В судовому засіданні судом був досліджений відеозапис, доданий представником УПП в Миколаївській області до відзиву. При цьому, із наданого запису не вбачається фіксація факту вчинення позивачем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. А, отже, не береться судом до уваги, як доказ.

Отже, суб'єктом владних повноважень належних доказів в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача ОСОБА_2 штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.122 КУпАП, суду надано не було.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а також доказів, на яких ґрунтуються заперечення відповідача та доказів на підвердження правомірності рішення відповідача.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського ОСОБА_3 при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача шкоди, завданої його неправомірними діями та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у розмірі 425 гривень, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, йому була завдана шкода. Тому в задоволенні цієї вимоги позивачу слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до інспектора УПП в Миколаївській області Суханова Максима Миколайовича про визнання дій відповідача незаконними; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627 від 01.09.2018 року та закриття провадження; стягнення з відповідача шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 425 гривень - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора УПП в Миколаївській області Суханова Максима Миколайовича при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627 від 01.09.2018 року

Постанову інспектора УПП в Миколаївській області Суханова Максима Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК №584627 від 01.09.2018 року - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

В решті вимог, а саме щодо стягнення з відповідача шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 425 гривень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та оголошено о 09 годині 00 хвилин 16 січня 2019 року

Суддя М.М.Войнарівський