Справа № 813/3189/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/3189/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивачки ОСОБА_1, представників відповідачів Кардашової Г.М., Семків Н.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та рішення, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивачка) 19.07.2018 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (ГУ ДКС України у Львівській області, відповідач-2) з вимогами :

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо невиплати з 01.10.2017 призначеної за віком пенсії ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

- зобов'язати ГУ ПФУ у Львівській області відновити виплату ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, призначеної за віком пенсії, починаючи з 01.10.2017 та здійснити компенсацію ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, втрати частини доходів, з 01.10.2017 по місяць виплати заборгованості, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»;

- стягнути з ГУ ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_4 8000 гривень моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю ГУ ПФУ у Львівській області, яка полягала у невиплаті з 01.10.2017 призначеної за віком пенсії ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Позивачка також просить суд:

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України;

- зобов'язати ГУ ПФУ у Львівській області подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення, відповідно до частини першої статті 382 КАС України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка повідомила, що з 01.06.1999 здобула право на пенсію за віком. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є внутрішньо переміщеною особою. З жовтня 2017 року відповідач-1 припинив виплату належної їй пенсії. ОСОБА_4 через свого представника звернулась із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області, в якій просила пояснити причини невиплати їй пенсії та погасити заборгованість. ГУ ПФУ у Львівській області листом №10669/03-22від 08.06.2018 надало відповідь та повідомило, що виплата пенсії ОСОБА_4 була припинена на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Трускавецької міської ради з 01.10.2017 на підставі постанови КМ України № 365 від 08.06.2016. Позивачка вважає протиправним таке рішення (розпорядження) Дрогобицького об'єднаного управління ПФУ Львівської області, а також вважає протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області, яке протиправно припинило їй виплату пенсії з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вимогу про стягнення моральної шкоди ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що протиправна бездіяльність відповідача-1 позбавила її єдиного джерела доходу, почуття захищеності та безпеки з боку держави, враховуючи складну її життєву ситуацію, пов'язану із залишенням домівки та вимушеним переселенням, ці триваючі обставини завдали їй глибоких моральних та психологічних страждання, які оцінює у 8000 грн.

Для повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи ухвалою від 08.10.2018 суд витребував в ГУ ПФУ у Львівській області належну копію рішення (розпорядження) відділу з призначення та перерахунків пенсій № 1 (Трускавець) про припинення виплати пенсії ОСОБА_4 22.10.2018 ГУ ПФУ у Львівській області скерувало суду витребувані документи (а.с. 92-93).

Відповідач-1, ГУ ПФУ у Львівській області подало відзив на адміністративний позов ОСОБА_4 (а.с. 62-64, 129-130), позов не визнає, вважає його безпідставним. З посиланням на статтю 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вказав, що позивачка не повідомила про зміну місця проживання, тому управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради правомірно скасувало довідку про взяття на облік і, як наслідок, ГУ ПФУ у Львівській області припинило виплату пенсії.

У відповіді на відзив (а.с. 72-75) представник позивачки звернув увагу суду, що ця справа є типовою в розумінні КАС України, оскільки 03.05.2018 Верховний Суд ухвалив рішення у зразковій справі № 805/402/18 щодо аналогічних правовідносин. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 це рішення залишено без змін. Зазначив, що рішенням у зразковій справі № 805/402/18 встановлено незаконним припинення виплати пенсій за цих обставин, оскільки таке вчинено з підстав, не передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

23.11.2018 представник позивачки уточнив позовні вимоги до відповідачів, подав відповідну заяву від 22.11.2018, в якій позовні вимоги визначив такі:

- визнати протиправним та скасувати рішення (розпорядження) Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 27.10.2017 про припинення виплати пенсії ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо невиплати з 01.10.2017 пенсії ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

- зобов'язати ГУ ПФУ у Львівській області відновити виплату пенсії ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, починаючи з 01.10.2017 та здійснити компенсацію втрати частини доходів з 01.10.2017 по місяць виплати заборгованості, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»;

- стягнути з Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 8000 (вісім тисяч) гривень моральної шкоди, яка полягала у невиплаті з 01.10.2017 призначеної пенсії ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач-2, ГУ ДКС України у Львівській області, подало відзив (а.с.96-97) щодо позовних вимог ОСОБА_4 заперечило повністю. Пояснило, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування компенсації (шкоди), заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди за їх безпідставністю, оскільки позивач не довів ані факту спричинення моральної шкоди, ані її розміру. В клопотанні від 03.12.2018 відповідач-2 просив вирішити питання про залучення до участі у справі належного відповідача - Державну казначейську службу України, оскільки саме до компетенції цього органу належить вирішення питання відшкодування такого роду спричиненої шкоди. Ухвалою від 19.12.2018 суд залучив Державну казначейську службу України до участі у справі як відповідача в частині позовних вимог щодо стягнення на користь позивачки моральної шкоди з Державного бюджету. Державна казначейська служба України відзиву на позов ОСОБА_4 не подала.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 16-18). ОСОБА_4 є пенсіонеркою, з 01.06.1999 здобула право на пенсію за віком, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 (а.с.50), на час виникнення спірних правовідносин є отримувачем пенсії по втраті годувальника (а.с.93).

Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області 16.03.2017 видало ОСОБА_4 довідку від 16.03.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до цієї довідки фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 (а.с. 46).

З метою отримання соціальних виплат ОСОБА_4 взята на облік в Дрогобицькому об'єднаному управління Пенсійного фонду України Львівської області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 821 від 08.11.2017 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Дрогобицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області реорганізоване (01.03.2018 до ЄДР внесено запис про припинення юридичної особи) шляхом приєднання до ГУ ПФУ у Львівській області.

З жовтня 2017 року позивачці припинено виплату належної їй пенсії. 31.05.2018 через свого представника ОСОБА_4 звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області, в якій просила пояснити причини невиплати їй пенсії та поновити виплату пенсії (а.с. 51).

Листом № 10669/03-22від 08.06.2018 ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь та повідомило, що комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Трускавецької міської ради 28.09.2017 прийняла рішення (витяг з протоколу від 28.09.2017 №9) щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01.10.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016. У зв'язку з цим відділ з призначення та перерахунків пенсій № 1 (Трускавець) прийняв рішення (розпорядження) про припинення виплати пенсії (а.с.52).

Відповідно до витягу з протоколу № 9 від 28.09.2017 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при виконавчому комітеті Трускавецької міської ради, з 01.10.2017 ОСОБА_4 знята з обліку (а.с. 92).

На підставі цього протоколу 24.10.2017 Дрогобицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області прийняло рішення (О/Р № 114332) про припинення з виплати пенсії ОСОБА_4 з 01.10.2017 (а.с. 117), яке при внесенні в автоматизовані системи ПФУ отримало форму розпорядження № 114332 від 24.10.2017 (а.с.93).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014, яким відповідно до Конституції та Законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1706-VІІ внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частини перша, друга статті 4 Закону № 1706-VII).

Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Пункти 1 та 2 цього Порядку містять такі положення:

1. […] Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

2. Для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. […].

Постановою Кабінету Міністрів № 352 від 08.06.2016 внесено зміни до постанови № 509, згідно з якими встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону № 1706-VII.

Статтею 7 Закону № 1706-VII визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до приписів статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». [. . .] Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

08.06.2016 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Пунктом 1 цієї постанови затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Згідно з пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування містить такі положення:

Пункт 2. Контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Якщо в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб є інформація щодо проходження особою фізичної ідентифікації в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», чергова перевірка у відповідному періоді не проводиться. […]

Пункт 12. Соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Як визначено в статті 5 цього Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За визначенням наведеним в статті 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Як визначено в частині другій статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2017 у справі № 826/12123/16 (яку залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 та постановою Верховного Суду від 20.12.2018) визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 та абз. 10 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637, що стосуються припинення виплати пенсій у разі навіть короткострокової відсутності пенсіонера за місцем проживання, щодо необхідності проведення перевірок пенсіонерів та відновлення виплати пенсій лише за результатами перевірки. В цій постанові суд зазначив, що оскаржуваними положеннями введено в дію нову підставу, крім визначених Законом №1058-IV, для припинення виплати пенсії ВПО або відмови їх поновлення. Наведена обставина свідчить про те, що пенсіонери з числа ВПО виділені оскаржуваними положеннями в окрему групу, відносно яких застосовується окремий механізм припинення пенсійних виплат, що не передбачений Законом N 1058-IV. У судовому рішенні наголошується, що вказані положеннями обмежують осіб, що належать до ВПО у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такими, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, а також порушує принцип рівності, передбачений статтею 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені статтею 33 Конституції України.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

ОСОБА_4, 1944 р.н., є громадянкою України та проживає в місті Донецьку Донецької області, в 1999 році досягла пенсійного віку та отримувала пенсію відповідно до Закону № 1058.

16.03.2017 ОСОБА_4 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем перебування в місті Трускавець Львівської області, перебуває на обліку як пенсіонер в ГУ ПФУ у Львівській області. З часом позивачка повернулася до свого житла в місті Донецьку, оскільки проживання в місті Трускавці вимагає додаткових витрат на оренду житла. 28.09.2017 комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворена при виконавчому комітеті Трускавецької міської ради, прийняла рішення зняти ОСОБА_4 з обліку з 01.10.2017. Отже, з 01.10.2017 ОСОБА_4 знята з обліку як внутрішньо переміщена особа. Дрогобицьке ОУПФУ Львівської області, отримавши витяг з цього рішення, 24.10.2017 прийняло рішення про припинення виплати ОСОБА_4 пенсії з 01.10.2017.

Оцінюючи посилання представника позивача на постанову Верховного суду у зразковій справі №805/402/18, суд зазначає, що ця справа не відповідає ознакам типової справи, оскільки 24.10.2017 (до прийняття відповідачем оскарженого рішення про припинення виплати пенсії) довідка від 16.03.2017 № про взяття ОСОБА_4 на облік як внутрішньо переміщеної особи була скасована органом, що її видав.

Для вирішення цього спору суд повинен надати оцінку правомірності рішення Дрогобицького ОУПФУ Львівської області від 24.10.2017 (О/Р № 114332) про припинення виплати пенсії ОСОБА_4 Здійснюючи оцінку, суд керується такими міркуваннями:

відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду, що визначені цим законом або іншими законами.

Доводи відповідача-1 на обґрунтування правомірності прийнятого ним рішення про припинення виплати ОСОБА_4 пенсії ґрунтуються положеннях Постанови № 365. Ця Постанова КМУ є підзаконним нормативно-правовим актом та фактично запроваджує нову підставу для припинення виплати пенсії (неповідомлення про зміну місця проживання), що не передбачена статтею 49 Закону № 1058-IV. З огляду на це суд дійшов висновку, що рішення Дрогобицького ОУПФУ Львівської області від 24.10.2017 (О/Р № 114332) про припинення виплати ОСОБА_4 з 01.10.2017 пенсії прийнято з підстав, не передбачених статтею 49 Закону № 1058-IV. З огляду на це позовні вимоги ОСОБА_4 про скасування рішення Дрогобицького ОУПФУ Львівської області від 24.10.2017 (О/Р № 114332) є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. З огляду на висновок суду про протиправність рішення відповідача про припинення виплати ОСОБА_4 пенсії з 01.10.2017, суд повинен визначити ефективний спосіб відновлення її права.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ ) врегульовані питання здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

При вирішенні цього спору суд враховує правові висновки Верховного Суду, висловлені в постановах № 646/6250/17 від 24.04.2018, № 646/6250/17 від 19.06.2018 такого змісту: «… у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом».

Оскільки суд скасував рішення Дрогобицького ОУПФУ Львівської області від 24.10.2017 (О/Р № 114332) про припинення з 01.10.2017 виплати ОСОБА_4 пенсії, належним та ефективним способом відновлення прав позивачки буде зобов'язання ГУ ПФУ у Львівській області відновити виплату пенсії ОСОБА_4 з 01.10.2017, при цьому відповідачеві слід нарахувати компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

В контексті заявлених позивачкою вимог суд вважає, що ГУ ПФУ у Львівській області не допускало «бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_4 пенсії», оскільки невиплата пенсії була виконанням рішення від 24.10.2017 (О/Р № 114332), а не бездіяльністю. З огляду на це вимоги позивачки в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 гривень, суд зазначає таке:

відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктами 4,5 цієї постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачка покликається на те, що протиправна бездіяльність відповідача-1 призвела до виникнення у позивачки відчуття приниження людської гідності, втрати віри у захист з боку держави, позбавлення єдиного джерела доходу, браку коштів на лікування, харчування, відпочинок. Суд вважає, що припинення виплати пенсії дійсно могли спричинити переживання позивачки щодо цієї обставини. Попри це позивачка не обґрунтувала наявності причинного зв'язку між невиплатою ГУ ПФУ у Львівській області пенсії та стверджуваною шкодою. Суд враховує, що ще на стадії відкриття провадження у справі, вирішуючи питання щодо звільнення позивачку від сплати судового збору, зобов'язав ОСОБА_4 представити докази її фінансового стану; ця вимога не була надмірною, оскільки позивачка забезпечена правовою допомогою адвоката, що мав достатньо часу та можливостей для збору належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного фінансового становища довірительки. Позивачка не надала суду доказів того, що пенсія є її єдиним джерелом доходу чи повідомлення про неможливість/ускладнення щодо отримання доказів на підтвердження цієї обставини (натомість надала докази сплати судового збору). Тому суд вважає, що позивачка не довела факту завдання їй оскаржуваним рішенням ПФУ моральної шкоди в сумі 8000 грн. та відмовляє в задоволенні цих позовних вимог.

Вирішуючи процесуальні клопотання позивачки суд керується такими міркуваннями:

- відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Оскільки позивачка не навела будь-яких об'єктивних причин, що зумовлюють сумніви щодо належного виконання ГУ ПФУ у Львівській області рішення суду у встановлені законом строки, суд не вбачає підстав для встановлення в рішенні суду такої форми судового контролю як звіт про виконання рішення;

- відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. З огляду на цю норму КАС України рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

З огляду на задоволення взаємопов'язаних немайнових позовних вимог ОСОБА_4 до ГУ ПФУ у Львівській області сплачений за подання цих вимог судовий збір підлягає компенсації за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257-258, 295, 371, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 24.10.2017 (О/Р № 114332) про припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01.10.2017.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) відновити виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_4 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01.10.2017 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 гривні 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.01.2019.

Суддя Москаль Р.М.