Справа № 0540/5837/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року справа №0540/5837/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - адвоката - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року у справі № 0540/5837/18-а (головуючий суддя І інстанції - Зеленов А.С.), складене в повному обсязі 08 жовтня 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження від 06 грудня 2017 року № 161452, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправними дії управління щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача №161452 від 06 грудня 2017 року;

- визнання протиправними дії управління щодо нарахування ОСОБА_1 переплати пенсії в сумі 41246,16грн;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу за стажем та за віком з 02 березня 2015 року (а.с.6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог повністю (а.с. 134-137).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що їй з 04 березня 2003 року призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти, перебуває на обліку у відповідача. 17 січня 2018 року їй стало відомо про зупинення виплати пенсії. Виплата пенсії зупинена з січня 2018 року, у зв'язку із втратою права на пенсію за вислугою років, внаслідок її працевлаштування на посаду медичної сестри 02 березня 2015 року. Внаслідок не повідомлення роботодавцем органів Пенсійного фонду про її працевлаштування на роботу, що дає право на пільгову пенсію, з березня 2015 року утворилася переплата 41 246,16грн.

Вважає дії відповідача протиправними, оскільки на момент працевлаштування на посаду медичної сестри 02 березня 2015 року вона досягнула пенсійного віку для отримання відповідного виду пенсії (пенсії за віком).

Крім того, апелянтом зазначено, що в березні 2015 року повідомляла відповідача про своє працевлаштування, однак цієї заяви немає в пенсійній справі. Вказує на те, що її роботодавець надавав відомості про неї як застраховану особу. Крім того, відповідач з березня 2015 року неодноразово проводив перерахунок її пенсії, використовуючи відомості про застраховану особу (а.с. 143-151).

Позивач та її представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09 січня 2019 року до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник управління просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Разом із відзивом на апеляційну скаргу управлінням подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Торецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

З 04 березня 2003 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується відповідним протоколом відповідача від 11 березня 2003 року №2/31 (а.с.73).

Під час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсійних виплат, 04 березня 2003 року ОСОБА_1 була ознайомлення з тим, що пенсія за вислугою років призначається по життєво з дня звернення; при отриманні пенсії за вислугою років пенсіонер у випадку працевлаштування на роботу, що дає прав на отримання пенсії за вислугою років, зобов'язаний протягом 3-х днів повідомити відповідні органи; перевід з пенсії за вислугою років на пенсію за віком проводиться тільки на підставі особистої заяви при зверненні до Пенсійного фонду за досягненням пенсійного віку (а.с.74).

23 листопада 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по стажу, надавши копію трудової книжки (а.с.82,83).

Під час розгляду поданих документів Пенсійним органом виявлено, що ОСОБА_1 на момент подачі заяви про перерахунок пенсії за вислугою років працює на посаді медичної сестри загальноосвітньої школи І-ІІІ супенів Торецької міської ради Донецької області з 02 березня 2015 року. Вказана обставина також підтверджується відповідною довідкою від 22 листопада 2017 року №259 (а.с.84).

06 грудня 2017 року відповідачем прийнято розпорядження №161452 про припинення пенсійних виплат з січня 2018 року, у зв'язку із наявністю переплати пенсії за вислугою років у сумі 41 246,16грн, яка утворилась внаслідок працевлаштування на роботу, що надає право на пенсію за вислугою років (а.с.81,131).

04 січня 2018 року листом за вих.№ 101/03 повідомлено позивача про зупинення пенсійних виплат, у зв'язку із працевлаштуванням на роботу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років. Крім того, позивача повідомлено її право на пенсію за віком за наявності відповідної заяви від позивачки (а.с.86(.

Листом відповідача від 06 березня 2018 року №51/5-07-01-15 повідомлено ОСОБА_1 про відсутність права для отримання пенсії за вислугу років з 02 березня 2015 року, у зв'язку із чим з 01 січня 2018 року припинено виплату. Переплата пенсії за вказаний період становить 41 246,16грн. У разі виявлення бажання на отримання пенсії за віком, така виплата буде призначена з дня подання відповідної заяви, а не з 02 березня 2015 року (а.с.14).

Не погодившись із вищевказаним розпорядженням позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийнятого розпорядження та правомірність дій щодо нарахування суми переплати пенсії у розмірі 41 246,16грн, у зв'язку із чим позов задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального Пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

04 березня 2003 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, що підтверджується відповідним протоколом №2/31 від 11 березня 2003 року (а.с.73).

Відповідно до 2 ст.7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

З огляду на положення законодавства, що діяло у березні 2003 року(призначення пенсії за вислугою років), а саме Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №224/30 (далі - Порядок №224/30) в якому не передбачено надання пам'ятки.

04 березня 2003 року позивачкою підписано пам'ятку попереднього зразка, яка не була обов'язковою з огляду на діючий на той момент Порядок №224/30 (а.с.74).

Проте, обов'язок повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати покладено на пенсіонера Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.102 Закону № 1788-XII, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 влаштувавшись на посаду медичної сестри в загальноосвітній школі І-ІІІ супенів Торецької міської ради Донецької області 02 березня 2015 року не виконала свого прямого обов'язку, передбаченого ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо повідомлення органу, протягом трьох днів з дня працевлаштування.

Доводи апелянта про те, що вона повідомляла відповідача щодо працевлаштування та 02 березня 2015 року зверталась із заявою про переведення на інший вид пенсії за віком, судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки позивач в судовому засіданні підтвердила, що довести ці обставини не можливо з посиланням на її припущення зникнення та знищення її заяв з матеріалів пенсійної справи.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та інформування позивача під час призначення пенсійних виплат про його обов'язки покладені ст.102 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог визначених ст.7 цього ж Закону, суд вважає доводи позивача, щодо відсутності в матеріалах пенсійної справи доказів про те, що вона зобов'язана повідомляти відповідача про власне працевлаштування на роботу не спроможними та такими, що не знайшли підтвердження під час розгляду справи, а навпаки підтверджуються.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято спірне розпорядження щодо зупинення пенсійних виплат за вислугою років та обраховано суму переплати по пенсії, що отримувалася з моменту працевлаштування (02 березня 2015 року) по момент припинення даної виплати.

При цьому, права ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком не заперечується.

Так, відповідач при призначенні пенсії за вислугою років проінформував позивача, про можливість переведення з одного виду пенсії на інший у разі особистого волевиявлення, шляхом подання відповідної заяви.

Крім того, відповідач, неодноразово, а саме 04 січня 2018 року та 06 березня 2018 року повідомляв позивача про можливість переведення на інший вид пенсії у разі подання відповідної заяви.

Згідно з ч. 1 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб громадян з приводу призначення (перерахунку) пенсії визначений ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), у силу яких рішення у формі протоколу за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження заяви за формою згідно з Порядком №22-1.

Згідно абз.1 ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Абзацом 5 пункту 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Позивачем не було надано суду пам'ятку на підтвердження факту звернення із заявою про призначення пенсії за віком, яку Пенсійний фонд видає при відповідному зверненні, як це передбачено п.4.2 Порядку №22-1.

З матеріалів пенсійної справи (а.с.36-62,70-88) встановлено, що ОСОБА_1 не подавалась заява про призначення їй пенсії за віком у період з моменту працевлаштування до моменту припинення виплати пенсії у зв'язку з переплатою, будь-яких доказів на підтвердження цього позивачем не було надано.

З огляду на положення ст.ст.72,73,76 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не може прийняти пояснення позивача, в якості доказу подання до Пенсійного органу заяви про призначення пенсії за віком.

Крім того, разом із відзивом на апеляційну скаргу Торецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано суду копію заяви позивача про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком від 30 жовтня 2018 року.

Твердження позивача про надання її роботодавцем інформації щодо працевлаштування ОСОБА_1, та використання даної інформації в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не може нівелювати обов'язки та положення, визначені ст.ст.7,102 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18 червня 2014 року, якою затверджено Положення про Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування дані до реєстру застрахованих осіб, зміни до та уточнення вносяться на підставі звітності що надається страхувальниками до органів доходів і зборів.

Зобов'язань перевіряти з власної ініціативи зміни даних, що вносяться до персональної облікової картки пенсіонера в системі персоніфікованого обліку в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування у органі Пенсійного фонду України не має.

Відповідно до положень діючого законодавства призначення відповідного виду пенсії та її перерахунку здійснюється виключно за заявою пенсіонера.

Доказів надання до органів Пенсійного фонду заяви про призначення пенсії за віком, повідомлення про працевлаштування на роботу, що дає право на отримання пенсії за вислугою років позивачем не надано. Крім того, дана обставина підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Відтак, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року у справі № 0540/5837/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 09 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 січня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова

І.В. Геращенка