Справа № 2340/4350/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року справа № 2340/4350/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 №, прийняте на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" із змінами та доповненнями, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 6800 грн. грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за наслідками фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення ч. 6 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктом, який не має статусу суб'єкта господарювання ресторанного господарства, суб'єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та зазначає, що відповідач не встановив, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався для споживання на місці, оскільки у приміщенні магазину відсутні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду. Таким чином, мав місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продажем алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Також місце торгівлі позивача має статус ресторанного господарства, і цей факт підтверджується відповідачем, посадові особи якого в акті перевірки вказали, що перевіряли магазин-кафе.

26 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що у ФОП ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують узгодження його статусу суб'єкта господарювання ресторанного господарства. Додані до позовної заяви висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 31.03.2006, встановлення режиму роботи об'єктів торгівлі та сфери послуг від 22.07.2011 та асортимент харчових продуктів від 05.01.2012 не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження наявності статусу суб'єкта ресторанного господарства, оскільки термін їх дії давно сплинув.

Також з фотографій торгівельного об'єкта, що додані позивачем до позовної заяви, можно зробити висновок про те, що вказаний торгівельний об'єкт є звичайним торгівельним павільйоном, в якому відсутні будь-які санітарно-гігієнічні умови, притаманні підприємствам ресторанного господарства, такі як забезпеченість проточною питною водою, посудом, мірними місткостями, одноразовим посудом тощо, наявність умов для миття посуду та інших вимог, передбачених законодавством, не кажучи про санвузел та гардероб.

11 грудня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що як вбачається з акту фактичної перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив в одноразовий посуд, а саме: горілка «Златогор» об'ємом 0,1 із вмістом спирту 40% об, по ціні 18,00 грн, проте у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення, закріпленого в ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - споживання таких напоїв на місці.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Черкаської міської ради 20 січня 2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, види діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10), роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (47.29), ін.

21 березня 2018 року Головним управлінням ДФС у Черкаській області видано ОСОБА_1:

- ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями НОМЕР_2 (строк дії з 05.04.2018 по 04.04.2019), яка надає право власнику ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва у місці торгівлі: АДРЕСА_1; назва місця торгівлі- магазин-кафе;

- ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами НОМЕР_3 (строк дії з 05.04.2018 по 04.04.2019), яка надає право власнику ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами вітчизняного та імпортного виробництва у місці торгівлі: АДРЕСА_1; назва місця торгівлі - магазин-кафе).

З 30 серпня по 05 вересня 2018 року посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проведено фактичну перевірку магазину-кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1. За наслідками перевірки складено акт №61/23-00-40-0224/НОМЕР_1 від 05.09.2018 (далі - акт перевірки), в якому встановлено, що 30.08.2018 об 11 год. 56 хв. в магазині-кафе, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено факт продажу цигарок Вінстон по ціні 34,65 грн., 0,1 л горілки Златогор, вміст спирту 40% на розлив в одноразовий посуд для споживання на місці по ціні 18,00 грн та супутний товар (вода Арабела) по ціні 0,50 грн на загальну суму 53,15 грн.

Продавець ОСОБА_4 отримала готівку в розмірі 100,00 грн, видала вищезазначений товар, провела розрахункову операцію через РРО, видала здачу та фіскальний чек №0015 від 30.08.2018. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання ресторанного господарства та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання ресторанного господарства суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів. Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці вищезазначеному суб'єкту господарювання не дозволяється.

За наслідками фактичної перевірки встановлено порушення ч. 6 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про застосування суми штрафних санкцій 6800,00 грн за платежем «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спеціальним нормативним актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.2015 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Частиною дванадцятою статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до ч. 6 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 (далі - Правила №854).

Відповідно до абз. 2 п. 2 Правил №854 роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів; забороняється торгівля алкогольними напоями на розлив у закладах ресторанного господарства за відсутності належних санітарно-гігієнічних умов та обладнання (забезпеченість проточною питною водою, посудом, мірними місткостями, одноразовим посудом тощо, наявність умов для миття посуду) та інших вимог, передбачених законодавством. (п. 22 Правил №854).

Відтак, здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб'єкта господарювання громадського харчування, суб'єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та відповідно до зареєстрованих видів економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 - 56.10-56.30.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №820/1335/17 (№К/9901/4590/17), яка відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно п. 29 Правил №854 суб'єкти господарювання (юридичні та фізичні особи) які мають право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та їх працівники зобов'язані дотримуватись Законів України "Про захист прав споживачів", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", цих Правил, Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833, та інших нормативних документів прямо чи/та побічно регламентуючих торговельну діяльність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833 був затверджений Порядок провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, який визначає загальні умови провадження торговельної діяльності суб'єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб - підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України (у подальшому - Порядок №833).

Згідно з п. 3 Порядку №833 торговельна діяльність провадиться суб'єктами господарювання у сфері роздрібної та оптової торгівлі, а також ресторанного господарства.

Згідно з п. 6 Порядку №833 суб'єкт господарювання може мати, зокрема, роздрібну, дрібнороздрібну торговельну мережу - для провадження роздрібної торговельної діяльності; мережу закладів ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерії тощо) - для здійснення ресторанного обслуговування.

Згідно з п. 5 Порядку №833 суб'єкт господарювання провадить торговельну діяльність після його державної реєстрації, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявності відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії.

Пунктом 41 Порядку №833 передбачено, що особливості роботи закладів ресторанного господарства регулюються правилами, які затверджуються Мінекономіки за погодженням з Мінфіном, крім випадків, установлених законом.

В свою чергу Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (назва із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 №309) затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 за №680/6968 (у подальшому - Правила №219).

Згідно з п. 1.3 Правил №219 ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів; технологічний процес закладу ресторанного господарства - сукупність операцій, які забезпечують виробництво кулінарної продукції, булочних і борошняних кондитерських виробів та їх продаж; продукція власного виробництва - продукція, яку виробляють заклади ресторанного господарства і продають як кулінарну продукцію, булочні та борошняні кондитерські вироби /далі - продукція/.

За змістом вказаних норм закладом ресторанного господарства є заклад, який виробляє (виготовляє) та продає кулінарну продукцію, булочні і борошняні кондитерські вироби.

Згідно з п. 1.4 Правил №219 суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Пунктом 1.5 Правил №219 визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Відповідно до п. 1.6 Правил №219 відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки позивачем надані висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи Черкаської міської санітарно-епідеміологічної станції від 31.03.2006 №03/3-115н, згідно з яким торговий павільйон за місцем діяльності АДРЕСА_1, приватний підприємець ОСОБА_1, відповідає вимогам санітарного законодавства і може здійснювати торговельну діяльність з переліком зазначеної продукції згідно погодженого асортименту (додається).

Згідно з асортиментом харчових продуктів, що реалізуються в магазині громадського харчування АДРЕСА_1, на 2012 рік, погодженим заступником головного санітарного лікаря м. Черкаси Загороднього В.В. та затвердженим позивачем від 05.01.2012, позивач має право здійснювати реалізацію алкогольних та слабоалкогольних напоїв в одноразовий посуд.

Таким чином, погодження установи державної санітарно-епідеміологічної служби діяло лише у 2012 році і на час перевірки відсутнє.

Згідно з встановленням режиму роботи об'єктів торгівлі та сфери послуг №640 від 22.07.2011, виданим департаментом економічної політики та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради ОСОБА_1, встановлено режим роботи з 8.00 до 22.00 магазину, закусочної по АДРЕСА_1, спеціалізація ресторанне господарство.

Згідно ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями реєстраційний НОМЕР_2 від 20.03.2018, ФОП ОСОБА_1 має право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва в АДРЕСА_1, назва місця торгівлі- магазин-кафе.

Разом з цим, при проведенні перевірки відповідач встановив, що магазин-кафе не є закладом ресторанного господарства.

Суд погоджується з вказаним висновком, оскільки позивач у вказаному закладі кулінарну продукцію, булочні і борошняні кондитерські вироби не виробляє (виготовляє), відтак, послуг щодо задоволення потреб споживачів у харчуванні не надає.

Вказана обставина підтверджується фотографіями місця торгівлі, наданими позивачем, з яких вбачається, що надання послуг громадського харчування позивачем не надається.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивач здійснював продаж алкогольних напоїв на розлив у закладі, який не має статусу закладу ресторанного господарства.

Щодо продажу алкогольних напоїв на розлив суд зазначає, що при проведенні перевірки встановлено продаж 0,1л горілки «Златогор», вміст спирту 40%, на розлив в одноразовий посуд.

Суд зазначає, що згідно з п. 13 Правил №854 пакування, маркування, транспортування, приймання, зберігання, продаж алкогольних напоїв здійснюються відповідно до вимог, передбачених законодавством та нормативними документами. Тобто, передбачений роздрібний продаж лише запакованих алкогольних напоїв.

Згідно з п. 3.5 Правил №219 під час обслуговування в закладах (підприємствах) ресторанного господарства за бажанням споживачів кулінарна продукція та закупні товари, у тому числі алкогольні напої, можуть бути продані на винос у відповідній упаковці. Відтак, навіть у закладах ресторанного господарства алкогольні напої можуть бути продані на винос лише у відповідній упаковці, а продаж алкогольних напоїв в одноразовій посуді призначений лише для їх споживання на місці.

Таким чином, є очевидним, що продаж у такий спосіб є продажем алкогольних напоїв для споживання на місці.

Посилання позивача на відсутність місця для споживання алкогольних напоїв на місці після їх придбання (стільці, столи) є необгрунтованим, оскільки не впливає на можливість спожити проданий алкогольний напій на розлив на місці.

Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем доведено, що позивач продав 0,1л горілки «Златогор» міцністю 40% у одноразовий посуд для споживання на місці у закладі, якій не відноситься до закладів ресторанного господарства, внаслідок чого порушив ч. 6 ст. 153 Закону №481/95.-ВР.

Згідно з абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Таким чином, відповідач застосував до позивача штрафні санкції у сумі 6800 грн. на законних підставах, тому податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м.Черкаси, 18002, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Руденко