Справа № 189/1623/18(2-а/189/38/18)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 189/1623/18(2-а/189/38/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ситник Павла Анатолійовича

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 (головуючий суддя Чорна О.В., повний текст виготовлено 19.11.2018)

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ВР №047599 від 23.09.2018 року -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції. Просив визнати незаконними дії поліцейського патрульної поліції роти №2 БУПП в Хмельницькій області рядового поліції Ситника П.А. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови ВР №047599 від 23.09.2018 року та скасувати зазначену постанову про адміністративне правопорушення.

В позові посилався на те, що поліцейський не дослідив всі обставини, зокрема не врахував наданий дозвіл на перевезення вантажу, тому незаконно притягнув до адміністративної відповідальності.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 позов задоволено.

Визнано незаконними дії поліцейського патрульної поліції роти № 2 БУПП в Хмельницькій області рядового поліції Ситника П.А. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови від 11.08.2018 року серія НК №994955 та скасовано зазначену постанову про адміністративне правопорушення.

Рішення суду обґрунтована тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КупАП, відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивач рухався у зворотному напрямку по відношенню до напрямку, визначеному в дозволі, тобто у напрямку, який не передбачений дозволом. Пред'явлений інспекторові дозвіл є підтвердженням того, що такий транспортний засіб із вантажем потребує спеціального дозволу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2018 року ОСОБА_4 керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 18.440, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки ВЕССТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2), та на 322 кілометрі автодороги М-12 «Стрий-Знам'янка» був зупинений інспектором Ситником П.А., який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №047599 від 23.09.2018 року, згідно якої водій керував транспортним засобом та буксирував напівпричепом великогабаритний вантаж в напрямку м. Хмельницького від м. Вінниця, який за шириною перевищував дозволені 2,6 м, а саме, 2,8 м з порушенням маршрут згідно дозволу №7 НГ видано з 28.08.2018р. по 11.10.2018р., чим порушив п. 22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. На ОСОБА_4 накладений штраф у розмірі 510,00 гривень (копія постанови, а. с. 34).

Водій рухався по маршруту згідно дозволу №7 НГ, виданого 22.08.2018 року, строк дії - з 28.08.2018 року по 11.10.2018 рік (а. с. 6).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що аналіз постанови серія ВР №047599 від 23.09.2018 року дає підстави для висновку, що адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (габарити).

Матеріали справи містять запис з відео реєстратора, який представляє собою відео фрагмент тривалістю близька 3 хвилин, з 11:48 по 11:51 годину (диск із записом, а. с. 38).

Натомість, зазначений відеозапис (диск) не може бути визнаний належним доказом, який підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, оскільки містить лише відеозаписи, на яких зафіксовано роз'яснення інспектором патрульної поліції ОСОБА_4 його прав, визначених положеннями КУпАП та Конституції України, та не фіксує самого факту правопорушення.

При цьому, з відеозапису не можливо зробити висновок, якою саме є фактична ширина великогабаритного вантажу, який буксирував напівпричепом позивач, чи вимірювалися взагалі параметри вантажу, в який спосіб, за допомогою якого пристрою.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в постанові серія ВР №047599 від 23.09.2018 року також відсутні відомості стосовного того, який саме вантаж перевозився, відсутня його назва, вид, параметри; у постанові не зазначено, яким чином та за допомогою якого обладнання відповідачем було встановлено такі параметри як ширина вантажу.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б фіксували, безпосередньо, габаритні параметри цього вантажу.

Належність транспортного засобу до великогабаритного визначається саме за результатами габаритно-вагового контролю.

Так, відповідно до ПДР України габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п. 2.4-2. ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).

Відповідно до п.6 Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно п.13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В даному випадку, із матеріалів справи взагалі не вбачається, що габаритно-ваговий контроль здійснювався в місці, спеціально обладнаному для здійснення габаритно-вагового контролю і що взагалі проводилися виміри транспортного засобу і вантажу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КупАП, відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини у справі, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ситник Павла Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 19.12.2018р.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров