Справа № 387/4/19
Суддя: Цоток В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/4/19
Номер провадження по справі 2-а/387/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Цоток В. В.

при секретарі Придатченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського першого батальйону другої роти управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Мінченко Антона Олеговича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначив, що 19.12.2018 року поліцейським УПП в Кіровоградській області Мінченком А.О. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що ОСОБА_1, 19.12.2018 року, о 14 годині 27 хвилин, у місті Кропивницький, по вулиці Мурманській, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, д/н НОМЕР_1, на перехресті з автодорогою М13 повернув ліворуч на М13 на жовтний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3ґ ПДР України. Позивач вважає вказану постанову про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності . На обґрунтування своїх доводів, зазначив, що дійсно в зазначений вище час керував належним йому транспортним засобом по вулиці Мурманській, що в місті Кропивницький. Проте, стверджував, що маневр повороту ліворуч на автодорогу М13 він почав здійснювати не зелений сигнал світлофору. Коли вже перебував на перехресті, загорівся жовтий сигнал світлофору, а тому ОСОБА_1, не створюючи небезпеки в русі іншим учасникам руху, завершив маневр повороту ліворуч. Крім того, на думку позивача, під час винесення оскаржуваної постанови не було належним чином встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи по суті, в порядку, визначеному п.1 ч.3 ст.124, ст.268 КАС України ( шляхом напавлення судової повістки про виклик та позовної заяви з додатками на офіційну електронну адресу ) в судове засідання не з'явився. Доказів про наявність поважних причин своєї неявки, відзиву та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень

ст.268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів .

Дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини .

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 803167 від 19.12.2018 року поліцейський першого батальйону другої роти управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержант поліції Мінченко Антон Олегович притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень за те , що останній, 19.12.2018 року, о 14 годині 27 хвилин, в місті Кропивницький по вулиці Мурманська, 25, керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті з автодорогою М13, повернув ліворуч на М13 на жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3. ґПДР України ( а.с.6).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.7.3. «ґ» ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

Відповідно до п. 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п. 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідноп.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, з тексту оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 803167 від 19.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП вбачається, що при ухваленні оскаржуваного рішення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не було роз'яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а також не було запропоновано особі яка притягувалася до адміністративної відповідальності надати письмові пояснення, щодо обставин справи. В постанові відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або запис про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису .

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Беручи до уваги те, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що 19.12.2018 року ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду не надано, суд приходить до висновку про недоведеність субєктом владних повноважень правомірності винесеної постанови, та наявність підстав для задоволення позову.

Крім того , судом звертається увага й на ті обставини, що згідно паспорта серії НОМЕР_2 виданого Добровеличківським РВ УМВС України в Кіровоградській області 02.03.2000 року, наданого позивачем, його прізвище - ОСОБА_1, місцем проживання зазначено АДРЕСА_2 (а.с.4).

Однак, оскаржувана постанова винесена відносно ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1.

Таким чином, відповідач, під час винесення постанови, не в повній мірі з'ясував дані щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та фактично притягнув до відповідальності іншу особу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без наявності достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а сама постанова не відповідає вимогам КУпАП.

Отже, позов слід задовольнити - постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 803167 від 19.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати та закрити провадження по справі.

Позовна заява з додатками подана позивачем до поштового відділення 29.12.2018 року, а тому, строк на оскарження постанови ОСОБА_1 не пропущено.

На підставі ст.ст.122, 251, 258, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 5,9, 19, 77, 90, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю .

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 803167 від 19.12.2018 року винесену поліцейським першого батальйону другої роти управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержантом поліції Мінченко Антоном Олеговичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, та закрити провадження по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя : підпис

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Цоток В. В.