Справа № 808/374/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 808/374/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2018 (суддя Конишева Олена Василівна, дата складання повного тексту 31.05.2018)

у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Сахарторг" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Сахарторг", звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними. Просив визнати протиправним та скасувати Наказ №118 від 18.01.2018 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 07.07.2017 рік та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 07.07.2017 рік.

Позов обґрунтовано тим, що 22.01.2018 ТОВ “Сахарторг” було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “Сахарторг”, , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 07.07.2017 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 07.07.2017 в якому не зазначено підставу для призначення перевірки, наказ має виправлення у зв’язку з чим позивачем не було допущено до перевірки та оскаржено наказ до суду під час перевірки. Вважає дії відповідача з проведення такої перевірки протиправними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2018 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області щодо проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “Сахарторг” з питань дотримання вимог податкового, валютного нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 07.07.2017 на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області № 118 від 18.01.2018 та складанні акту перевірки № 57/08-01-14-16/30802293 від 05.02.2018.

Рішення суду першої інстанції обґрунтована тим, що перевірку проведено без дотримання обов'язкових для цього умов, а саме, оскаржуваний наказ містить підтирання та виправлення, які виключають можливість визначити зазначений в наказі період, який буде перевірятися; в наказі відсутні підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що нормами Податкового кодексу України не передбачено зазначення в наказі наявності ухвали суду для проведення перевірки, тому вважає висновок суду першої інстанції помилковим щодо неможливості ідентифікувати передбачену нормами ПК фактичну підставу для призначення документальної позапланової виїзної перевірки. зазначає, що Податковий кодекс допускає вручення наказу в перший день виїзної перевірки.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що наказ не містить посилань на фактичну підставу перевірки, натомість Верховний Суд в постанові від 05.05.2018 року справа №810/3188/17 зазначає, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки повинна надаватися з урахуванням змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Учасники процесу в судове засіданні не з’явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.4 ст. 229 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.01.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області видало наказ N 118 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “Сахарторг”, , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 07.07.2017 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 07.07.2017.

Згідно тексту вказаного наказу він винесений на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.11. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (далі за текстом ПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового Кодексу України

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Пунктом 78.1.11 ст.78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за судовим рішенням суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесеної ними відповідно до закону.

Сторони не оспорюють, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (п.78.4 ст.78 ПК України).

Водночас, пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, зазначеною нормою чітко передбачено вказати підставу для проведення перевірки, дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Досліджуючи вищезазначену норму податкового законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги практику Верховного Суду.

Так, Верховний Суд в своїй постанові від 05 травня 2018 року по справі №810/3188/17 зазначив, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової виїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

З наказу №118 від 18.01.2018 вбачається, що у ньому міститься лише посилання на п. п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у зв'язку з чим неможливо ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової виїзної перевірки позивача та встановити наявність чи відсутність судового рішення, на підставі якого призначено перевірку.

Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що в порушення п. 81.1 ст. 81 ПК України оскаржуваний наказ містить підтирання та виправлення, які виключають можливість визначити первинно зазначений в наказі період діяльності, який буде перевірятися з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, оскільки в наказі зазначена дата “07.07.2017” містить ознаки виправлення, а саме виправлений день, місяць та рік дати закінчення періоду діяльності, який буде перевірятися (а.с. 20).

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо спростування цієї обставини.

Оскільки наказ №118 від 18.01.2018 не відповідає вимогам податкового законодавства, то вручення копії цього наказу (у день перевірки) не може вважатися належним повідомленням платника податків про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Слід зазначити також про аналогічну правову позицію Верховного суду України, що зазначена у Постанові від 27.01.2015 справа № 21-425а14. Так, Верховний суд України зазначає, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Недотримання вимог податкового законодавства щодо сповіщення платника податків про призначення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, Відповідачем було порушено приписи ст. 42 ПК України, а саме не повідомлено належним чином платника податків про проведення щодо нього документальної позапланової виїзної перевірки, оскільки не може вважатися належним повідомленням вручення копії наказу, який не відповідає вимогам податкового законодавства.

Зазначені порушення згідно п.81.1. ст. 81 Податкового кодексу України давали позивачу підстави для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки.

Позивач не допустив відповідача до проведення перевірки про що повідомив відповідача листом від 24.01.2018, у зв’язку з чим будь-які документи до перевірки не надавались та 30.01.2018 до закінчення перевірки оскаржив наказ до адміністративного суду.

Матеріали справи не містять доказів витребування відповідачем у позивача документів для проведення невиїзної перевірки, а також наказу про проведення невиїзної перевірки.

Натомість, матеріали справи містять Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 05.02.2018 року №57/08-01-14-16/30802293 “Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю “Сахарторг” (код ЕДРПОУ 30802293) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 07.07.2017, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 07.07.2017” (а.с. 52 - 78).

В зазначеному Акті перевірки вказано, що перевірка проведена на підставі частини документів, які були вилучені в ході проведення обшуку СВ ФР Мелітопольської ОДПІ, водночас в акті не зазначено місце проведення перевірки.

Аналізуючи вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що досліджуючи лише частину документів, контролюючий орган не може здійснити повний аналіз та дати ґрунтовний висновок щодо діяльності платника податків. При цьому, контролюючий орган також не може провести невиїзну перевірку платника податків, посилаючись на наказ про проведення виїзної позапланової документальної перевірки, оскільки такі дії контролюючого органу не відповідають вимогам податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ від №118 від 18.01.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято з порушенням визначеної ПК України процедури призначення, а саме за відсутності в наказі підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки та періоду діяльності, який буде перевірятися, а також за наявності виправлень. Отже рішення суб’єкта владних повноважень (наказ) прийнято без дотримання обов'язкових для цього умов, що є підставою для визнання протиправними дій контролюючого органу щодо наказу від №118 від 18.01.2018.

Главою 8 розділу II Податкового кодексу України встановлені правила щодо призначення та проведення перевірок. Ці правила є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами податкового законодавства України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, рішенням суду першої інстанції права та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2018 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 27.12.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 02.01.2019.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров