Справа № 263/3569/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року справа №263/3569/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2018 р. (у повному обсязі складено 19 листопада 2018 року у м. Маріуполь Донецької області) у справі № 263/3569/18 (головуючий І інстанції суддя Музика О.М.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа - Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради (надалі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови відповідача № 510 від 14.03.2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн.; просив провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП (а.с. 1-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 64-66).

Позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення № 000180 від 06.02.2018 року складено з порушенням КУпАП, а саме: протокол позивачу не вручався, ОСОБА_3 не була уповноважена представляти інтереси ФОП ОСОБА_2 в адміністративному провадженні, в межах якого викладено протокол про адміністративне правопорушення № 000180 від 06.02.2018 року. Порушено ст. ст. 268, 277-2 КУпАП.

Також вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення № 000180 від 06.02.2018 року та постанова адміністративної комісії виконавчого комітету № 510 від 14.03.2018 року прийняті з порушенням вимог Правил благоустрою території м. Маріуполя, а саме п.п. 14-1.3, 14-1.4.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач та третя особа просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами в межах та доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиви, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

06 лютого 2018 року Інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя складено протокол № 000180, відповідно до якого при обстеженні 06 лютого 2018 року об 11.30 годині території по АДРЕСА_1 офісне приміщення ФОП ОСОБА_2, виявлено розміщення елементів зовнішнього художнього оформлення - встановлення вивіски змістом: «GRIZLI Інтернет + ТV», банеру змістом: «Самый справедливый провайдер», «GRIZLI за справедливость» на фасаді приміщення по АДРЕСА_1, без затвердженого паспорту, що є порушенням п. 14-1.20 Правил благоустрою території м. Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21 червня 2011 року. Відповідальним за порушення визначено ОСОБА_2, зазначено його дату і місце народження, адресу підприємства, місце роботи, домашню адресу. У графі «пояснення порушника» зазначено: «пояснення надане за довіреністю ОСОБА_3.», та міститься такий текст пояснень: «Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, а саме розділу 14-1, у разі виявлення порушень щодо вимог до розміщення зовнішньої реклами та елементів зовнішнього оформлення відповідальні органи звертаються до розповсюджувача реклами з вимогою про усунення порушень (п. 14-1.22). Жодних звернень від контролюючих органів ФОП ОСОБА_2 не отримував. ФОП ОСОБА_2 гарантує розпочати процес з отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами та вивісок відповідно до положень № 47 від 22.03.2017».

З указаного протоколу вбачається, що під поясненнями мається підпис ОСОБА_3, підпис про ознайомлення з роз'ясненням ОСОБА_2 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та повідомлено про місце і дату розгляду указаного протоколу адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради 14 березня 2018 року о 10:00 год. (а.с. 54-55).

Постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14 березня 2018 року № 510 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. На постанові міститься підпис особи, яка її одержала за дорученням (а.с. 52).

Предметом спору у справі є оскарження рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері благоустрою міста.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом

Суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на час прийняття спірної постанови (14.03.2018 року) ст. 152 КУпАП передбачала, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 40 вищевказаного Закону на сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи покладено обов'язок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом:

1) проведення перевірок території;

2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян;

3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Положення про інспекцію з благоустрою населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною або міською радою на підставі Типового положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Рішенням Маріупольської міської ради від 21 червня 2011 року № 6/8-616 затверджені Правила благоустрою території міста Маріуполя.

Правила благоустрою території м. Маріуполя є обов'язковими для виконання всіма розміщеними на території міста Маріуполя, органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, їх посадовими та службовими особами, органами самоорганізації населення, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають на території міста Маріуполя.

Правила містять загальнообов'язкові на території міста норми, порушення яких тягне за собою адміністративну відповідальність на підставі ст. 152 КУпАП.

Відповідно до п. 14-1.20, 14-1.21, 14-1.22, 14-1.23 Правил елементи зовнішнього художнього оформлення, встановлені без затверджених паспортів, вважаються розміщеними самовільно.

Контроль за дотриманням вимог, встановлених цим розділом, здійснюють:

- Головне управління містобудування та архітектури міської ради;

- Інспекція міської ради з благоустрою м. Маріуполя.

У разі порушення вимог цього розділу органи, зазначені в п.14-1.21., звертаються до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою про усунення порушень.

Припис про усунення порушень видається за формою, затвердженою рішенням виконкому міської ради.

Пунктами 14-1.11, 14-1.20, 14-1.10.3 Правил благоустрою території міста Маріуполя передбачено, що до елементів зовнішнього художнього оформлення належать вивіски, таблички, штендери, покажчики та інші елементи дизайну міського середовища, які впливають на формування архітектурно-художнього образу міста, елементи зовнішнього художнього оформлення, встановлені без затверджених паспортів, вважаються розміщеними самовільно. Виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламних засобів на місцях, наданих їм в користування, здійснюється тільки після отримання у встановленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Статтею 254 КУпАП України передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 256 КУпАП України вказано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 000180 від 06.02.2018 року пояснення надавались ОСОБА_3 за довіреністю, права роз'ясненні також ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення вручено ОСОБА_3

В матеріалах справи наявна довіреність від 01 лютого 2018 року, з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_3 на здійснення від імені ФОП ОСОБА_2 наступних дій:

- представляти інтереси ФОП ОСОБА_2 у відносинах з усіма фізичними та юридичними особами, в тому числі з державними органами на території України; вести справи ОСОБА_2 з усіх питань в усіх державних та недержавних органах, в адміністративних та інших установах, в органах внутрішніх справ, підприємствах і організаціях, незалежно від їх форми власності, з усіма правами, що надані законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, в тому числі з правом підписувати усі необхідні для виконання цієї довіреності документи та здійснювати усі інші дії та формальності, які пов'язані з виконанням цієї довіреності (а.с. 57).

Доводи про неможливість здійснення представництва за довіреністю особою, яка не є адвокатом, суперечать рішенню Конституційного Суду № 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року, яким положення частини першої статті 268 КУпАП, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи втратили чинність як такі, що є неконституційними.

У такому праві позивача на вільний вибір свого представника не було обмежено як при складенні протоколу, так і при розгляді адміністративної справи.

Таким чином, доводи апелянта стосовно порушення процедури складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності та порушення процедури розгляду є безпідставними.

Доводи позивача про неможливість притягнення його до адміністративної відповідальності без складання попередньо відповідного припису не узгоджується з прямою нормою ст. 152 КУпАП, порушення якої само по собі тягне адміністративну відповідальність і не потребує винесення перед цим приписів.

При цьому, підстав для висновку про те, що у діях позивача відсутній склад і подія адміністративного правопорушення суд не вбачає, оскільки проаналізовані судом докази свідчать про наявність таких. Вимоги позивача про застосування судом п. 7 ст. 247, ст. 38 КУпАП і закриття провадження в адміністративній справі без визначення вини не ґрунтуються на вимогах закону, адже адміністративне стягнення на позивача накладено у межах строку, визначеного ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Зі змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводам апелянта стосовно того, що адміністративною комісією порушено порядок притягнення його до адміністративної відповідальності. Розгляд був повний, у присутності представника позивача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2018 р. у справі № 263/3569/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко