Справа № 805/590/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року справа №805/590/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.

секретар судового засідання - Тішевський В.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, ордер серія АА № 094917 від 15.11.2018 року,

представника відповідача - Варчина Р.С. довіреність від 08.01.2019 року № 12 пк,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 805/590/17-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В. повний текст складено 09 листопада 2017 року у приміщенні суду вул. Добровольського, 1, м. Слов'янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_5 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби та зобов'язання надати статус ветерана органів внутрішніх справ, видати відповідне посвідчення та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ»,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року ОСОБА_5 (далі-позивач, ОСОБА_5.) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 352 від 16.02.2015 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Ясинуватського міського відділу (з обслуговування міста Ясинувата та Ясинуватського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_5;

- визнати протиправним наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 58 о/с від 24.02.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_5 (М-011711) - начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Ясинуватського міського відділу (з обслуговування міста Ясинувата та Ясинуватського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та зобов'язати внести до нього зміни із визначенням підстави його звільнення п. 64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та зазначенням даних щодо його строку служби та вислуги років;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 (М-011711) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надати ОСОБА_5 статус ветерана органів внутрішніх справ, видати відповідне посвідчення та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ» (том 1 а.с. 4-10).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року в задоволенні позову - відмовлено (том 2 а.с. 231-240, том 3 а.с. 54-58).

Представник позивача не погодився з рішенням судів попередніх інстанцій та подав касаційну скаргу у якій послався на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року і прийняти нове судове рішення, про задоволення позовних вимог (том 3 а.с. 64-81).

Постановою Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3, а.с. 154-162).

Скасовуючи постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року, суд касаційної інстанції виходив з того, що судом апеляційної інстанції справу було розглянуто за відсутності позивача не повідомленого належним чином, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права та підставою для скасування вказаного судового рішення.

На підставі указів Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах», від 28 вересня 2018 року № 296/2018 «Про переведення суддів», наказу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року № 74/ОД «Про заходи з ліквідації Донецького апеляційного адміністративного суду» з 2 жовтня 2018 року розпочав роботу Перший апеляційний адміністративний суд

29 жовтня 2018 року справа надійшла до Першого апеляційного адміністративного суду. Ухвалами від 31 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження по данній справі та призначено до розгляду на 05 грудня 2018 року.

Не погодившись з постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції в якій послався на неправильне дослідження доказів, встановлення обставин у справі та застосування норм права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області порушено вимоги ст. 14 Дисциплінарного статуту, а також порядок та процедуру проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення на позивача, який не порушував трудової дисципліни, а діяв відповідно до отриманих наказів керівництва, нормативних вимог до поведінки працівника органів внутрішніх справ, наявних обставин та можливостей. Прийняття відповідачем неправомірних рішень спричинило порушення конституційних прав та інтересів позивача щодо соціального захисту, а саме невиплату одноразової грошової допомоги, ненадання статусу ветерана органів внутрішніх справ, невидачу посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран органів внутрішніх справ». Також апелянт наголошує, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях та не відображають сукупного аналізу положень законодавства та обставин справи.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що ОСОБА_5 звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни відповідно до Наказу ГУ МВС в Донецькій області від 24.02.2015 року № 58о/с. Підставою видання вказаного наказу слугував висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни позивачем, у результаті якого встановлені факти порушення позивачем Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту ОВС України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу. Вважає помилковим твердження позивача, що ОСОБА_5 підлягав виключенню з кадрів МВС на підставі п. 72 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки позивач не надав доказів, що його рідні чи інші особи зверталися із заявою до відповідних органів про визнання його померлим, загиблим чи безвісно зниклим, що давали б підстави виключення позивача з кадрів МВС. Зазначає, що позивач не надавав рапорт про звільнення зі служби, а дата 18.08.2014 року припадала на середину відпустки позивача, що взагалі виключало можливість розгляду питання про його звільнення з ОВС. Також зазначає, що ОСОБА_5 стверджуючи, що не мав можливості виїхати з території, яка захоплена «ДНР» в період часу з 20.06.2014 року по 05.01.2017 року десять разів перетинав державний кордон України у пункті пропуску «Бориспіль». Вважає, що позивач мав можливість прибути до нового місця дислокації за усним наказом керівництва ГУ МВС в Донецькій області, як це зробили більшість працівників міліції Ясинуватського міського відділу ГУ МВС в Донецькій області. На думку відповідача, своїми діями позивач, як особа керівного складу, не сприяв керівництву ГУ МВС в області у зміцненні в підрозділі службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, не став прикладом у дотриманні дисципліни, бездоганному виконанні вимог статуту, норм моралі та професійної етики, в зв'язку із чим, його було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за порушення дисципліни, що не дає йому права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вважає, що доводи апелянта, гуртуються на його особистих надуманих припущеннях. Суд першої інстанції відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, всебічно і повно з'ясував всі обставини, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи. Просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції - без змін (том 3 а.с.47-50, 175-178).

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на них, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_5 з 03.05.1990 року по 24.02.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується дублікатом трудової книжки серії КП № 525311, а до того, з 14.12.1987 року по 16.11.1989 року, - службу в Збройних Силах (том 1 а.с. 36).

У липні 2014 року незаконними озброєними формуваннями було захоплено адміністративну будівлю Ясинуватського міського відділу (з обслуговування міста Ясинувата та Ясинуватського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області.

У зв'язку з актуальністю подій Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області інформувало про необхідність усьому особовому складу прибути для реєстрації до місця дислокації - м. Маріуполя, до 07 липня 2014 року. У разі неможливості прибуття до визначеного місця дислокації особовому складу необхідно звертатися до найближчих територіальних органів внутрішніх справ прилеглих областей для вирішення питання щодо подальшого проходження служби. Ця інформація була оприлюднена в різних друкованих виданнях та Інтернет ресурсах, зокрема: офіційний сайт МВС України, КорреспонденТ.net, Uapress.info, Dialog.ua, iPress.ua, Газета «День», «Зеркало недели», «Комсомольская правда в Украине» (том 1 а.с. 87-90, 181-186).

14 липня 2017 року, виконуючи усний наказ керівництва, працівники Ясинуватського міського відділу ГУ МВС прибули до м. Маріуполя для подальшого проходження служби. Позивача серед цих осіб не було, у подальшому до виконання службових обов'язків він не приступав.

Відповідно до листа начальника ВЗГ ГУМВС в Донецькій області Шиман Н.О. 08.07.2014 року та 14.07.2014 року ГУ МВС на офіційному відомчому сайті оприлюднило повідомлення про зміну місця дислокації апарату ГУМВС, а також нові адреси та телефони міліції (том 1 а.с. 179).

Згідно з Наказом МВС України від 06.08.2014 року № 782 про організацію виплат заробітної плати та грошового забезпечення за серпень 2014 року, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, блокуванням сепаратистами діяльності територіальних органів Державної казначейської служби України, неможливості здійснення ГУМВС України в Донецькій областях розрахунково-касових операцій наказано, зокрема, ГУМВС України в Донецькій області направити до 10 серпня на погодження до ДВБ МВС України поіменні списки працівників підпорядкованих підрозділів, яким належить до нарахування грошове забезпечення та заробітна плата за серпень 2014 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.09.2014 року № 913 про організацію виплат грошового забезпечення та заробітної плати визначено, що, зокрема, начальникам ГУМВС України в Донецькій та Луганській області забезпечити направлення щомісяця до 10 числа кожного місяця на погодження до ДВБ МВС України поіменних списків працівників підпорядкованих підрозділів, яким належать до нарахування грошове забезпечення та заробітна плата за відповідний місяць. Також, ДВБ МВС України спільно з ДКЗ МВС України забезпечити до 15 числа кожного місяця опрацювання, погодження та направлення відповідних поіменних списків працівників до ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом ГУ МВС від 27.01.2015 року № 201 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Донецького, Макіївського, Горлівського МУ та підпорядкованих їм райвідділів, Амвросіївського, Докучаєвського, Єнакіївського, Кіровського, Торезького, Шахтарського, Новоазовського, Сніжнянського, Харцизького, Ясинуваського МВ, Тельманівського, Старобешівського РВ та ЛВ аеропорт Донецьк, що відобразилось у незаконній відсутності на службі.

Заступником начальника ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області, старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області та інспектором ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області 04.02.2015 року складено акт про те, що з метою отримання пояснень щодо причин невиходу на службу працівників міліції у службовому кабінеті № 204, розташованому за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, 145 з мобільного телефону 095-670-77-97 здійснено дзвінки на мобільні телефони працівників, зокрема, начальника сектору ДСБЕЗ ОСОБА_5 - телефон вимкнений (том 1 а.с. 162-170).

Того ж дня заступником начальника ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області, старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області та інспектором ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області складено акт про незаконну відсутність на службі з 03.02.2015 року по 04.02.2015 року деяких працівників Донецького, Макіївського, Горлівського МУ та підпорядкованих їм райвідділів, Амвросіївського, Докучаєвського, Єнакіївського, Кіровського, Торезького, Шахтарського, Новоазовського, Сніжнянського, Харцизького, Ясинуваського МВ, Тельманівського, Старобешівського РВ та ЛВ аеропорт Донецьк, у тому числі й начальника сектору ДСБЕЗ ОСОБА_5 (том 1 а.с. 102, 170).

Тими ж службовими особами з тією ж метою 05.02.2015 року та 06.02.2015 року були складені акти щодо здійснення дзвінків працівникам міліції, зокрема, начальнику сектору ДСБЕЗ ОСОБА_5, зазначено, що в останнього телефон вимкнений, складено акти про незаконну відсутність на службі у наведені дати (том 1 а.с. 162-170).

За результатами службового розслідування складено висновок від 16.02.2015 року року за фактом відсутності на службі окремих працівників Донецького, Макіївського, Горлівського МУ та підпорядкованих їм райвідділів, Амвросіївського, Докучаєвського, Єнакіївського, Кіровського, Торезького, Шахтарського, Новоазовського, Сніжнянського, Харцизького, Ясинуваського МВ, Тельманівського, Старобешівського РВ та ЛВ аеропорт Донецьк та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (том 1 а.с. 157-161).

У цьому висновку зазначено, що 27.01.2015 року до ВІОС УКЗ ГУМВС в області з ВК та ПС ГУМВС в області надійшли відомості про порушення службової дисципліни працівниками Донецького, Макіївського, Горлівського МУ та підпорядкованих їм райвідділів, Амвросіївського, Докучаєвського, Єнакіївського, Кіровського, Торезького, Шахтарського, Новоазовського, Сніжнянського, Харцизького, Ясинуваського МВ, Тельманівського, Старобешівського РВ та ЛВ аеропорт Донецьк, що відобразилось у відсутності на службі та неприбутті до нових місць дислокації за усним наказом керівництва ГУ МВС для подальшого проходження служби (том 1 а.с. 157-161).

З висновку службового розслідування вбачається, що, незважаючи на накази керівництва ГУ МВС про передислокацію особового складу до інших ОВС області, до дати складання висновку деякі працівники, зокрема, начальник сектору ДСБЕЗ ОСОБА_5, не прибули до інших ОВС області для подальшого проходження служби. Будь-які відомості, документи, які б підтверджували законність та поважність причин відсутності вказаних працівників на службі, відсутні. Факт відсутності на службі цього працівника підтверджується відповідними актами. Під час проведення службового розслідування здійснювались телефонні дзвінки працівникам зазначених ОВС для з'ясування їх місцезнаходження. Опитати цих осіб міліції не виявилось за можливе через їх небажання спілкуватися з представниками ГУ МВС.

Причинами та умовами порушення службової дисципліни працівниками зазначених ОВС ГУ МВС стали особиста недисциплінованість, грубі порушення ними вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 1.2, 2.2, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, у частині обов'язкового дотримання чинного законодавства України, що виразилося у відмові прибути до м. Маріуполя за усним наказом керівництва ГУ МВС для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа.

Для з'ясування причин безпідставного невиходу на службу працівників, які зазначені в доповідній записці, було опитано в телефонному режимі колишніх начальників СКЗ міськрайвідділів.

З'єднатися з працівниками СКЗ Ясинуватського МВ не вдалося через відсутність мобільного зв'язку.

За особисту недисциплінованість, порушення вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 2.2, 4.1 (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України запропоновано звільнити з ОВС працівників Ясинуватського МВ, зокрема, начальника СДСБЕЗ Ясинуватського МВ підполковника міліції ОСОБА_5

Наказом ГУ МВС № 352 від 16.02.2015 року «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС ГУМВС в області та покарання винних» начальника СДСБЕЗ Ясинуватського МВ підполковника міліції ОСОБА_5 звільнено з органів внутрішніх справ (том 1 а.с. 352).

Наказом ГУ МВС № 58 о/с від 24.02.2015 року «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) підполковника міліції ОСОБА_5 начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Ясинуватського міського відділу (з обслуговування міста Яснувата та Ясинуватського району) з 24.02.2015 року (том 1 а.с. 155).

Вважаючи, що прийняття наведених наказів є наслідком порушень законодавства, яке регламентувало проходження особами служби в органах внутрішніх справ, з боку посадових осіб ГУ МВС, ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності звільнення позивача за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) у запас згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом, що регулюється нормами Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про міліцію», Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 та іншими нормативними актами.

За правилами чатини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до пункту 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до статей 1, 5 Закону № 565-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Згідно з Присягою працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.1991 року № 382, працівник міліції бере на себе зобов'язання завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства.

Частиною 1 статті 18 Закону № 565-XII передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

За приписами пункту 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут) на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, у тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 4 Статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Таким чином, наказ - це правовий акт, виданий з метою вирішення основних і оперативних завдань органів виконавчої влади його керівником, що діє на основі єдиноначальності, містить вимогу необхідності вчинення будь-якої дії або утримання від неї конкретним виконавцем (конкретними виконавцями).

Накази повинні відповідати таким умовам: 1) виходити від начальника як провідника державної волі, а отже, відповідати чинному законодавству; 2) носити характер однозначного, обов'язкового до виконання веління і видаватись з дотриманням встановленої законом форми. Виконавець може висловити свої зауваження до виконання, але при залишенні наказу в силі він повинен його виконувати під загрозою юридичних санкцій.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У відповідності до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Як зазначалося вище, за приписами ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року № 541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (пункти 3.1 Інструкції).

Згідно з пунктами 5.2-5.4 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як зазначалося вище, згідно з положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами відповідача було проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Донецького, Макіївського, Горлівського МУ та підпорядкованих їм райвідділів, Амвросіївського, Докучаєвського, Єнакіївського, Кіровського, Торезького, Шахтарського, Новоазовського, Сніжнянського, Харцизького, Ясинуваського МВ, Тельманівського, Старобешівського РВ та ЛВ аеропорт Донецьк. Серед цих працівників був і ОСОБА_5 Результати розслідування оформлені відповідним висновком. Тому доводи апелянта щодо формального та поверхневого характеру цього розслідування через нетривалість його проведення, підлягають спростуванню як такі, що ґрунтуються на суб'єктивній оцінці та не підтверджені доказами.

З 27.11.2014 року ДП «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на частину території Донецької та Луганської областей, яка не контролюються українською владою, а сам позивач з липня 2014 року не виходив на зв'язок, а тому відповідач був позбавлений можливості повідомити ОСОБА_5 про проведення службового розслідування та прийняття наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, не ознайомлення позивача із фактом проведення стосовно нього службового розслідування та його висновками сталося через незалежні від ГУ МВС обставини і не може бути підставою для неврахування висновків службового розслідування.

Також апелянт посилається на той факт, що 18.08.2014 ОСОБА_5 виповнилося 45 років і на підставі пунктів 2 та 7 Положення його мало бути звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пп. «а» п. 64 Положення.

Проте вказане твердження суд апеляційної інстанції не приймає виходячи з наступного.

За приписами п. 7 Положення особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби перебувають на службі в органах внутрішніх справ до 45 років.

Разом з тим п. 8 Положення передбачена можливість продовження служби вказаних осіб після досягнення граничного віку.

Пунктом 68 Положення регламентовано, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Структура цього пункту на співпадає із передбаченою пп. «ж» п. 64 Положення підставою звільнення «за власним бажанням». Таким чином, поняття «особисте прохання» та «власне бажання» не є тотожними, тому необхідність у поданні рапорту за три місяці до звільнення виникає у випадках звільнення з різних підстав, зокрема, за віком.

Отже, оскільки позивач не вчинив дій, спрямованих на реалізацію права на звільнення при досягненні граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, проте свідомо ухилявся від обов'язку прибути до місця служби після оприлюднення адреси розташування ГУ МВС у м. Маріуполі, ігноруючи покладену на нього як начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Ясинуватського МВ ГУ МВС додаткову відповідальність, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно не звільнено ОСОБА_5 зі служби в органах внутрішніх справ на підставі пп. «а» п. 64 Положення.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявне підтвердження перетину позивачем державного кордону України в період з 01.06.2014 року по 23 січня 2017 року, що підтверджує наявність можливості позивача звернутися до відповідача з приводу подальшого проходження служби.

Окрім того, на момент досягнення 45-річного віку позивач перебував у відпустці.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок, щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 352 від 16.02.2015 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, а також визнання протиправним наказу № 58 о/с від 24.02.2015 року в частині визначення підстави звільнення ОСОБА_5 з посади.

Таким чином, враховуючи підставу звільнення позивача зі служби у ОСОБА_5 відсутнє право на отримання передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та статусу ветерана органів внутрішніх справ.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 195, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року в справі № 805/590/17-а за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов'язання надати статус ветерана органів внутрішніх справ, видати відповідне посвідчення та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ» - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року в справі № 805/590/17-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний з окремою думкою 11 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць