Справа № 804/1744/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/1744/18
(суддя Павловський Д.П. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі №804/1744/18 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа - Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України про визнання протиправним висновку та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" 28 лютого 2018 року звернулось до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, згідно з яким просить:

- визнати протиправним висновок довідки перевірки від 12.06.2017, що є складовою частиною Акту № 126 від 16.06.2017, статті 39 Акту щодо неправомірного використання СП «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» коштів управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області у сумі 1532,18 грн., що були сплачені застрахованій особі ОСОБА_1;

- зобов'язати Фонд соціального страхування України управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області повернути публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 2298,27 грн., що складається з 1532,18 грн. - суми допомоги по тимчасовій втраті працездатності не прийнятої до заліку та правомірно сплаченої ОСОБА_1 та різниці у безпідставно сплаченому штрафі у розмірі - 766,09 грн.

Позов обґрунтовано тим, що висновок відповідача про порушення вимог частини другої статті 33 Закону №1105 та пункту 3 Порядку №1266 в частині невірного обчислення середньоденної заробітної плати для розрахунку виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням є протиправним. Вважає, що відповідачем невірно розраховано суми з тимчасової непрацездатності, не прийняті до заліку, та штраф, а тому відповідач повинен повернути позивачу різницю між сплаченими 4187,61 грн. та 1889,34 грн., що належить сплатити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що допомогу по тимчасовій втраті працездатності ОСОБА_1 у сумі 1532,18 грн., виходячи з тарифної ставки, позивач сплатив правомірно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позов без розгляду або закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем не оскаржується рішення відповідача №124 від 05.07.2017 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині неправомірності витрат у сумі 2791,74 грн. При цьому, зазначає про порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, кА заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 12 червня 2017 року була проведена перевірка з питань правомірності використання страхових коштів Фонду ПАТ «Українська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» СП «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» за період з 27.10.2015 року по 31.03.2017 року за результатами якої складено розгорнуту довідку від 12.06.2017 року, що містить висновок про неправомірне використання вагонним депо «Запоріжжя-Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» коштів Фонду у сумі 1532,18 грн., та Акт № 126 від 16.06.2017, висновки з питань правомірності використання позивачем страхових коштів Фонду в якому викладені на ст. 39 зазначеного Акту.

Відповідно до зазначених довідки та акту за результатами перевірки двох листків непрацездатності серії АГН №913534 за період з 17.08.2016 року по 25.08.2016 року та АГШ №265961 за період з 28.08.2016 року по 05.09.2016 року, виданих на ім'я ОСОБА_1, встановлено порушення вимог частини другої статті 33 Закону №1105 та пункту 3 Порядку №1266 в частині невірного обчислення середньоденної заробітної плати для розрахунку виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (а.с.14-22, 66-69).

Правомірність висновків зроблених у вищезазначеній довідці та зобов'язання відповідача повернути позивачу суму коштів у розмірі 2298,27 грн. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 99 КАС України (в редакції КАС України чинній на час складення довідки - 12.06.2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Початок строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Як вбачається з матеріалів справи, примірник довідки, висновки якої оскаржуються позивачем у цій справі, останнім отримано 12.06.2017 року, про що свідчить підпис в.о. головного бухгалтера структурного підрозділу позивача І.Ю. Янко (а.с.22).

Тобто, з 12 червня 2017 року позивач дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховую правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в його рішеннях, згідно з якою строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини.

Враховуючи те, що примірник довідки позивачем отримано 12 червня 2017 року, а з позовом щодо незгоди з висновками зробленими у цій довідці позивач звернувся до суду 28 лютого 2018 року тобто з пропуском встановленого законом строку для звернення до суду за захистом порушеного права, при цьому позивач не наводить обставин з посиланнями на докази поважності пропуску ним цього строку які б могли бути підставою для його поновлення, суд апеляційної інстанції зробив висновок про пропуск позивачем цього строку, що у відповідності до положень статті 123 КАС України є підставою для залишення позовної заяви в частині визнання протиправним висновку довідки перевірки від 12.06.2017, що є складовою частиною акту № 126 від 16.06.2017, статті 39 акту щодо неправомірного використання СП «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» коштів управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області у сумі 1532,18 грн., що були сплачені застрахованій особі ОСОБА_1 без розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернути позивачу 2298,27 грн., що складається з 1532,18 грн. - суми допомоги по тимчасовій втраті працездатності не прийнятої до заліку та правомірно сплаченої ОСОБА_1 та різниці у безпідставно сплаченому штрафі у розмірі - 766,09 грн., оскільки ці вимоги є похідними від вимог щодо визнання протиправним висновку довідки перевірки від 12.06.2017 року.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись: пунктом 2, 3 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі №804/1744/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в частині визнання протиправним висновку довідки перевірки від 12.06.2017, що є складовою частиною акту № 126 від 16.06.2017, статті 39 акту щодо неправомірного використання СП «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» коштів управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області у сумі 1532,18 грн., що були сплачені застрахованій особі ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 10 січня 2019 року.

Повне судове рішення складено 11 січня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко