Справа № 0940/1984/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. справа № 0940/1984/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування припису від 26.09.2018 року та постанови від 11.10.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" звернулося до суду із позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування припису від 26.09.2018 року та постанови від 11.10.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.2018 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління ДАБІ в Івано-Франківській області Яворським М.Є., винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил, відповідно до якого позивачу надано строк для усунення виявлених порушень. 11.10.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління ДАБІ в Івано-Франківській області Яворським М.Й. винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 40/1009/m5/2018, відповідно до змісту якої Товариство з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 6 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у сумі 55230 грн. Позивач не погоджується із рішеннями відповідача та просить задовольнити позов.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, який зареєстрований судом 16.11.2018. Проти позову заперечує, та зазначає, що він діяв лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позову.

20.11.2018 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій із відзивом не погоджується та просить задовольнити позов.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, відзив на позову та відповідь на відзив, судом встановлено наступне.

11 жовтня 2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області відносно ТзОВ "ПМК-77" винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Листом управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 10.09.2018 № 1009/1.18/9996 повідомлено позивача про проведення позапланової перевірки на підставі листа управління СБУ в Івано-Франківській області від 27.08.2018 № 60/8/3570 щодо дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності на об"єктах: будівництво берегоукріплювальних споруд на території Зеленської сільської ради Верховинського району, Івано-Франківської області; будівництво берегоукріплювальних споруд на території Красноїлівської сільської ради Верховинського району, Івано-Франківської області; будівництво берегоукріплювальних споруд на території Яблуницької сільської ради Верховинського району, Івано-Франківської області; будівництво берегоукріплювальних споруд на території Бистрецької сільської ради Верховинського району, Івано-Франківської області. Відповідач просив позивача надати представника і належним чином завірені копії документів, щодо виконання будівельних робіт по вказаних об"єктах.

21.09.2018 відповідачу надіслано лист № 135, в якому позивач просив конкретизувати зміст запитуваних документів, а також повідомити про питання, що стали підставою для проведення позапланової перевірки.

02.10.2018 позивач отримав супровідний лист від 28.09.2018 за № 1009/1.18/1084, яким відповідачем направлено акти про не допуск посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю від 26.09.2018, приписи від 26.09.2018, протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.09.2018 та протоколи про адміністративне правопорушення від 26.09.2018.

Із акта управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 26.09.2018 про не допуск посадових осіб органу державного-архітектурно-будівельного контролю на об"єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій вбачається, що головним інспектором встановлено, що позивач не допустив посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на будівництво берегоукріплювальних споруд, що на території Красноїлівської сільської ради Верховинського району для проведення позапланової перевірки, чим порушив положення п.1 ч.4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пп. 1 п. 11 Порядку № 533.

26.09.2018 відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення із тими ж порушеннями за які передбачено відповідальність за п.2 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та винесено припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 26.09.2018.

Згідно постанови від 11.10.2018 за № 40/1009/m5/2018 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у сумі 55230 грн.

При вирішенні даного спору суд вказує на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, пунктом 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачена відповідальність суб'єктів містобудування у вигляді штрафу виключно за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій.

Відтак, зазначення в оскаржуваній постанові від 11.10.2018 № 40/1009/m.5/2018 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності такого порушення, як ненадання необхідних документів для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, не відповідає вимогам пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", що не передбачає відповідальності за таке порушення.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності у діях позивача як суб"єкта містобудування такого порушення, як недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, відповідальність за яке передбачена пунктом 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", виходить з такого.

Згідно із частинами першою, другою статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Як передбачено частиною першою статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб'єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

За правилами частини четвертої статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв'язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Частиною п"ятою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб'єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб'єкта господарювання); тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п'ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону; орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю); органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Абзацом другим частини першої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 553 цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб'єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб'єктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) на об'єктах будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, пункту 3 статті 22 "Прикінцеві положення" Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

За приписами пунктів 5, 6 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу. Періодичність проведення планових перевірок суб'єктів містобудування на об'єктах будівництва визначається відповідно до критерію, за яким оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері містобудування та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) органами державного архітектурно-будівельного контролю. Планові перевірки об'єктів будівництва, замовниками яких є фізичні особи (громадяни), проводяться не частіше ніж один раз на півроку. Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.

Пунктом 14 Порядку №553 визначено, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Як передбачено пунктом 12 Порядку №553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані: надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв'язку або вручати особисто під розписку керівнику суб'єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб'єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб'єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Отже, з пункту 12 Порядку №553 чітко вбачається, що посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю може складатися відповідний акт у разі: відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки; відмови суб'єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю; відсутності суб'єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки.

Тобто, Порядок № 553 не ототожнює поняття "відмова у допуску до проведення перевірки" та "відсутність суб"єкта містобудування на об"єкті під час перевірки".

На думку суду, системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що відсутність суб"єкта містобудування на об"єкті перевірки не може вважатися його відмовою у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, оскільки не допуск до проведення перевірки означає вчинення уповноваженим представником суб"єкта містобудування певних дій, які полягають у фізичному не допуску посадових осіб до проведення перевірки (зокрема, до безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню, до здійснення фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки тощо).

Суд зазначає, що перед проведенням планової перевірки посадові особи зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного контролю, і надати суб'єкту господарювання копію направлення. Тобто, відмова у допуску до проведення перевірки можлива лише після пред"явлення посадовими особами направлення на перевірку та службових посвідчень.

Як убачається із вказаних вище нормативно-правових актів, у кожному випадку не допуску до проведення перевірки має бути складений акт саме про відмову суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, у якому, серед іншого, вказується, які саме уповноважені представники суб"єкта містобудування (із зазначенням їх прізвища, ім"я та по батькові, посади та документів, які підтверджують повноваження), коли і з яких саме підстав відмовили у допуску до проведення перевірки, і оформлення такого акту передбачає присутність уповноваженого представника суб"єкта містобудування, якому акт надається для ознайомлення та підписання.

Суд звертає увагу, що головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Управління ДАБІ в Івано-Франківській області Яворський М.Й. 26.09.2018 склав акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на будівництв берегоукріплювальних споруд на території Красноїлівської сільської ради Верховинського району для проведення позапланової перевірки, хоча в розумінні пункту 12 Порядку № 553 повинен був скласти акт про відсутність суб'єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки. Зазначений акт від 26.09.2018 не містить відомостей про те, які саме уповноважені представники позивача (із зазначенням їх прізвища, ім"я та по батькові, посади та документів, які підтверджують повноваження), коли і з яких саме підстав відмовили у допуску до проведення перевірки, вказаний акт представниками позивача не підписаний.

Також суд зазначає, що направлення управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 03.09.2018 № 827/1009/m.7/2018 було видано для здійснення планової (позапланової) перевірки на будівництво берегоукріплювальних споруд на території Красноїлівської ради Верховинського району Івано-Франківської області, а не на ТзОВ "ПМК-77".

Отже, акт відмови може бути складено, лише за умови фізичної присутності суб"єктів містобудування або ї представників на об"єкті будівництва і їх безпосередньої відмови допустити посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки.

Суд, крім іншого, вважає за необхідне зазначити, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/17077/18 за позовом ОСОБА_3 до Управлівння державного ахітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та визнання незаконною та скасування постанови № 180/1009/m6/2018 від 11.10.2018 по справі про адміністративне правопорушення. Рішенням встановлено, що оскаржувана постанова винесена без встановлення доказів вчинення адмінправопорушення. Даним рішенням оскаржувану постанову скасовано, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів щодо прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до норм чинного законодавства.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДАБІ в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3524,00грн., сплаченого платіжними дорученнями від 24.10.2018 № 2022, № 2024.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 26.09.2018 про усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил за результатами проведення позапланової перевірки ТзОВ "ПМК-77" щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності при будівництві берегоукріплювальних споруд на території Красноїлівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 11.10.2018 № 40/1009/m5/2018 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності у сумі 55230,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.