Справа № 560/4073/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4073/18
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дунаєвецька міська рада про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови, оформленої листом від 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18, у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) за межами населених пунктів Чаньківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Ухвалою від 05.12.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 26.12.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Дунаєвецьку міську раду.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що у відмові, викладеній у листі від 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність відсутнє посилання на підстави, передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 включена до переліку земельних ділянок, які передаються у комунальну власність Дунаєвецькій міській об'єднаній територіальній громаді. Позивач зверталась з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою в порядку статті 118 Земельного кодексу України, якою передбачено, що до клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Однак, подані позивачем документи, не відповідають вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Позивач не надала доказів щодо її права чи права фермерського господарства "Мілянія" на користування вказаною земельною ділянкою. Вважає, що стаття 118 Земельного кодексу України не містить вимоги про те, що мотивована відмова уповноваженого органу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою має бути прийнята у формі рішення (наказу). Тому підстави для задоволення позову відсутні.

У поясненнях третя особа зазначила, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Чаньківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, загальною площею 50,0 га з кадастровим номером НОМЕР_2 перебуває у користуванні фермерського господарства "Мілянія" з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Рішенням від 22.06.2018 №31-37/2018 Дунаєвецька міська рада надала згоду на розпаювання земель фермерського господарства "Мілянія". Наказом від 26.09.2018 №22-6557-СГ Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області передало вказану земельну ділянку із земель державної власності у комунальну власність Дунаєвецької міської об'єднаної територіальної громади. До Дунаєвецької міської ради із відповідним клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивач не звертався.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Позивач - ОСОБА_1 є членом фермерського господарства "Мілянія", яке на підставі державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_3 використовувало земельну ділянку площею 50,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства на умовах постійного користування.

18.06.2018 загальні збори фермерського господарства "Мілянія" прийняли рішення, оформлене протоколом №2/2018, про розпаювання землі, що перебуває у постійному користуванні фермерського господарства.

Позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) за межами населених пунктів Чаньківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

До заяви позивач додала копії паспорта, РНОКПП, графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, статуту фермерського господарства "Міланія", протоколу загальних зборів членів фермерського господарства "Міланія" від 18.06.2018 №2/2018, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, рішення Дунаєвецької міської ради від 22.06.2018 №31-37/2018р.

Листом від 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовило у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, вказавши, що згідно укладених меморандумів про співпрацю при здійсненні заходів щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об'єднаних територіальних громад (ОТГ) між Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області та об'єднаними територіальними громадами від 08.02.2018, на території Дунаєвецького району проводяться роботи по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з метою їх передачі в комунальну власність об'єднаних територіальних громад (ОТГ) з визначеними в державному земельному кадастрі кадастровими номерами. Рекомендовало після проведення передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність та реєстрації права комунальної власності об'єднаних територіальних громад (ОТГ) звернутися з відповідним клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, відповідно до повноважень визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Позивач, не погоджуючись з вказаною відмовою, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Конституцією України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина 4 статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14).

Згідно з статтею 13 закону України "Про фермерське господарство" члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частина 2 статті 13 закону України "Про фермерське господарство" передбачає, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства є вичерпним.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

До заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, позивач подала всі документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а саме: копії паспорта, РНОКПП, графічного матеріалу, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, статуту фермерського господарства "Міланія", протоколу загальних зборів членів фермерського господарства "Міланія" від 18.06.2018 №2/2018, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, рішення Дунаєвецької міської ради від 22.06.2018 №31-37/2018р.

Фактичною підставою для відмови позивачу щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою слугувало укладення між Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області та об'єднаними територіальними громадами меморандуму, згідно якого на території Дунаєвецького району проводяться роботи по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з метою їх передачі в комунальну власність об'єднаних територіальних громад (ОТГ) з визначеними в державному земельному кадастрі кадастровими номерами.

При цьому, у листі 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18 відповідач не вказав, що подані позивачем документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України.

Разом з тим, наявність меморандуму про співпрацю при здійсненні заходів щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об'єднаних територіальних громад, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області та об'єднаними територіальними громадами, не може слугувати перешкодою щодо надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки у відповідності до Земельного кодексу України розробка проекту землеустрою що відведення земельної ділянки у власність, оскільки у відповідності до статті 122 Земельного кодексу України на час звернення позивача з відповідною заявою повноваження щодо передачі земель сільськогосподарського призначення у власність, та, відповідно, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою належать Держгеокадастру та його територіальним органам.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").

З урахуванням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України за наявності відповідних підстав, відповідач як орган державної влади приймає рішення про відмову щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Таке рішення відповідач не приймав. Тому, відмовивши позивачу щодо надання дозволу без прийняття відповідного наказу, відповідач порушив порядок надання таких дозволів, визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Крім того, надання дозволу є одним із етапів безоплатної передачі громадянину земельної ділянки у власність. Тому відмова щодо надання відповідного дозволу унеможливлює подальше продовження процесу передачі земельної ділянки у власність позивача, чим порушує його право, передбачене статтею 121 Земельного кодексу України.

За змістом частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому суд не бере до уваги посилання відповідача, наведені у відзиві на позов, зокрема, щодо ненадання позивачем документів, які підтверджують досвід його роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, та доказів щодо його права чи права фермерського господарства "Мілянія" на користування вищевказаною земельною ділянкою, оскільки ці обставини не були підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Також, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо правомірності надання мотивованої відмови у формі листа, з огляду на таке.

У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено два варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: 1) надати дозвіл; 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області визначений Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 (далі - Положення №333).

За змістом пункту 8 Положення №333 Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Згідно з пунктом 10 Положенням №333 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, тому такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом.

Вирішуючи зазначений спір, суд встановив, що 11.09.2019 державний реєстратор зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Дунаєвецької міської об'єднаної територіальної громади на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, щодо якої позивач подав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою від 15.01.2019.

Разом з тим, суд враховує, що предметом цього спору є правомірність відмови щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оформленої листом від 27.06.2018 №№П-8128/0-4946/0/95-18, на момент прийняття якої спірна земельна ділянка перебувала у державній власності.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Пунктом 1 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Тому предметом доказування у цій справі є правомірність рішення щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оформленого листом від 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18, та дотримання відповідачем діючого на час прийняття цього рішення законодавства.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірність відмови, викладеної у листі від 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18, та відповідність її Земельному кодексу України. Тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, оформлену листом від 27.06.2018 №П-8128/0-4946/0/95-18, щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) за межами населених пунктів Чаньківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 704,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)
Третя особа:Дунаєвецька міська рада (вул. Шевченка, 50, м. Дунаївці, Хмельницька область, 32400 , код ЄДРПОУ - 04060714)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук