Справа № 620/3728/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/3728/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Семенівської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльністю відмову Семенівської міської ради Чернігівської області щодо виключення з порядку денного питання про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що він є учасником бойових дій, раніше не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, а тому 28.09.2018 він звернувся до Семенівської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу. Разом з тим відповідачем протиправно виключено з порядку денного розгляд зазначеного позивачем у заяві питання.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 15.11.2018 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Семенівською міською радою Чернігівської області, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що 10.10.2018 відбулося спільне засідання постійних комісій з питань бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку, податків та торгівлі та з питань житлово-комунального господарства, власності, земельних відносин, будівництва, транспорту, зв'язку та охорони навколишнього природного середовища, на яких розглядалося питання щодо надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та було вирішено виключити дане питання з порядку денного пленарного засідання міської ради для більш детального його вивчення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 28.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до міського голови м. Семенівка Чернігівської області із заявою про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею, 0,01 га, для будівництва індивідуальних гаражів, по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу, як учаснику АТО. До заяви були додані наступні документи: копія паспорту, копія ідентифікаційного номеру, копія посвідчення учасника бойових дій, схема розташування земельної ділянки (а.с.21).

Рішенням спільного засідання постійних комісій з питань бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку, податків та торгівлі та з питань житлово-комунального господарства, власності, земельних відносин, будівництва, транспорту, зв'язку та охорони навколишнього природного середовища від 10.10.2018, яке оформлене протоколом (а.с.12-13) вирішено винести проект рішення «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою» на розгляд 13 сесії міської ради, з виключенням пункту по ОСОБА_1

Семенівська міська рада Чернігівської області листом від 31.10.2018 №02-27/1673 повідомила ОСОБА_1, що при розгляді його звернення на засіданні постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, власності, земельних відносин, будівництва, транспорту, зв'язку та охорони навколишнього природного середовища було прийнято рішення щодо виключення питання про надання йому дозволу на виготовлення проекту із землеустрою з порядку денного 13 сесії 7 скликання, з причин наявності неврегульованого спірного питання між ОСОБА_1, та іншим громадянином, який, у свою чергу, виявив бажання щодо оформлення земельної ділянки, та запропонували ОСОБА_1 разом з громадянином ОСОБА_2 врегулювати спірні питання навколо земельної ділянки, на яку позивач та ОСОБА_2 мають намір оформити дозвіл та повторно звернутися з вищезазначеного питання на адресу міської ради.

Вважаючи порушеним право на отримання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (далі - ЗК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із пунктом тридцять четвертим частини 1 статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 1 статті 46 Закону №280/97-ВР встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (частина 5 статті 46 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до частин 10 та 13 статті 46 Закону №280/97-ВР рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Частинами першою і другою статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами 1, 4 та 10 статті 47 Закону №280/97-ВР постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії.

Пунктом "б" частини 1 статті 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно із статтею 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 ЗК України).

Частинами 1 та 3 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому частиною 1 статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради, а не на засіданнях постійних комісій ради та ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не підлягає розширеному тлумаченню, при цьому зобов'язує орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відповідно до частин 10 та 11 статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Жодних належних та допустимих доказів щодо розгляду на пленарному засіданні Семенівської міської ради Чернігівської області питання надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу, та прийняття рішення з даного питання відповідачем суду не надано.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з загальними засадами права дії суб'єкта владних повноважень - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У свою чергу, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, Семенівська міська рада, всупереч вимог статей 26, 46, 59 Закону №280/97-ВР та статей 40, 116, 118, 122 ЗК України, допустила протиправну бездіяльність щодо не розгляду в місячний строк на пленарному засіданні міської ради питання надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу та не прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про мотивовану відмову у його наданні з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України.

Отже відповідач проявив бездіяльність всупереч наданим ЗК України та Законом №280/97-ВР повноваженням.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність у спірних відносинах порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин.

Проте, позивач в прохальній частині адміністративного позову просить визнати протиправною бездіяльність відмову Семенівської міської ради Чернігівської області щодо виключення з порядку денного питання про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу.

З наведеного слідує, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, оскільки в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд вважає, що термін «охоронювані законом інтереси», який вживається в частині 1 статті 5 КАС України треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов'язаний з'ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

При цьому суд виходить саме із положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже саме по собі формулювання позовної вимоги, без з'ясування судом зазначених обставин, не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову.

Суд вважає, що, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суд враховує, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку Семенівської міської ради Чернігівської області необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Семенівської міської ради Чернігівської області щодо не розгляду, у місячний термін, на пленарному засіданні Семенівської міської ради Чернігівської області питання про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу, та зобов'язати Семенівську міську раду Чернігівської області розглянути на пленарному засіданні Семенівської міської ради Чернігівської області питання про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу і прийняти рішення у відповідності до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимог даної статті, відповідач не довів та не обґрунтував суду правомірність своєї бездіяльності.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 9, 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Семенівської міської ради Чернігівської області щодо не розгляду, у місячний термін, на пленарному засіданні Семенівської міської ради Чернігівської області питання про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу.

Зобов'язати Семенівську міську раду Чернігівської області розглянути на пленарному засіданні Семенівської міської ради Чернігівської області питання про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_2, поблизу колишнього приміщення автовокзалу і прийняти рішення у відповідності до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: Семенівська міська рада Чернігівської області, вул. Червона площа, 6, м. Семенівка, Чернігівська область, 15400, код ЄДРПОУ - 04062009.

Суддя В.В. Падій