Справа № 824/1265/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1265/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Чернівецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Чернівецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" (позивач) звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд: визнати незаконними дії державного виконавця Кіцманського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Охрим Ірини Вікторівни щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.09.2018 року державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Охрим І.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що при закінченні виконавчого провадження державним виконавцем не дотримано встановлених вимог закону, постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018 року підлягає скасуванню, а виконавче провадження відновленню.

09.01.2019 року відповідачем до суду подано заперечення на адміністративний позов відповідно до якого відповідач зазначив, що 04.02.2011 року на виконання до Відділу надійшов виконавчий напис № 488218 виданий приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 114435,69 грн. Постановою від 02.02.2011 року відкрито виконавче провадження ВП № 24165581.

Згідно актового запису № 33 від 01.09.2018 року зареєстрованого Стрілецько-Кутською сільською радою боржниця ОСОБА_2 померла. Також, зазначає, що законом прямо передбачено обов'язок державного виконавця закінчити виконавче провадження в разі смерті боржника - фізичної особи.

Таким чином, відповідач вважає, що державним виконавцем правомірно прийнято рішення, тобто "Постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018 року ВП № 24165581 по примусовому виконанні виконавчого напису № 488218 виданого приватним нотаріусом про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 114435,69 грн., оскільки боржник помер, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом осіб та зобов'язано сторони надати письмові докази.

У судовому засіданні призначеному на 10.01.2019 року представники позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання надав зеперечення, письмові докази, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12.12.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк), в особі керуючої ТВБВ № 10025/082 філії - Чернівецького облуправління ОСОБА_3 з однієї сторони, та фізичною особою ОСОБА_4 (далі - Позичальник), з другої сторони укладено кредитний договір № 335 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. даного кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальникові на умовах цього Договору Кредит в сумі 190000,00 грн. (сто дев'яносто тисяч гривень), а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 190000 (сто дев'яносто тисяч) гривень та сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 16% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, умовах та в строк, визначені цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 11 грудня 2011 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та чинним законодавством України.

Згідно п. 5.1. Договору у разі виникнення між сторонами спорів та суперечок за цим Договором або у зв'язку з ним, сторони зроблять все необхідне врегулювання вказаних спорів та суперечок шляхом переговорів.

Відповідно до п. 5.2. Договору спори та суперечки в рамках цього Договору, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку. (а. с. 19-20, 104-105).

19.12.2006 року з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 зобов'язань по Кредитному договору між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - Іпотекодержатель або Банк), в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецького обласного управління Ощадбанку ОСОБА_5 та фізичною особою ОСОБА_2 (далі - Іпотекодавець), з другої сторони, яка виступає майновим поручителем по зобов'язаннях позичальника ОСОБА_4 укладено іпотечний договір № 5239 (далі - Іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується такими документами: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого виконкомом Стрілецько - Кутської сільської ради 01 серпня 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Стрілецько-Кутської сільської ради № 50/3-2006 від 21 липня 2006 року та зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 04 вересня 2006 року за порядковим номером № 4737181, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11727546 виданого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 04 вересня 2006 року в реєстрову книгу № 1, за реєстровим № 223, стор. 239, реєстраційний номер 4737181.

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: село Стрілецький Кут пров. Ясельний, 6 (шість) Кіцманського району Чернівецької області.

У відповідно до п. 7.1. Іпотечного договору у випадках невиконання або неналежного виконання зобов'язань по цьому Договору винна сторона відшкодовує другій стороні спричиненні у зв'язку з цим збитки.

Згідно п. 8.1. Іпотечного договору спори та суперечки в рамках цього договору вирішуються у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно п. 9.1. Іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона на відчуження предмету іпотеки. (а. с. 17-18, 106-107).

20.01.2011 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк С.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі №156. Із змісту вказаного виконавчого напису видно, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами пропонує задовольнити вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 114435,69 грн., що підлягає задоволенню, у тому числі: сумнівний кредит - 94555,89 грн., відсотки - 11255,43 грн., пеня - 8624,37 грн. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред'явлений до державної виконавчої служби для примусового виконання протягом року з дня його вчинення. (а. с. 16).

21.01.2011 року Кіцманське ТВБВ № 10025/082 ВАТ «Ощадбанк» направило на адресу Відділу Державної виконавчої служби Кіцмаського РУЮ виконавчий напис зареєстрованого в реєстрі № 156. (а. с. 93).

04.02.2011 року державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 24165581) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» борг 114435,69 грн. (а. с. 15, 94).

25.07.2018 року відповідач звернувся до начальника територіального сервісного центру 7342 із запитом № 24165581 про надання вичерпної інформацію про наявність будь-якого майна, зареєстрована за боржником ОСОБА_2 (а. с. 77).

25.07.2018 року на запит відповідача № 42969656 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії. Параметри запиту: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1. Результат обробки запиту: 2 - інформацію не знайдено. (а. с. 75).

25.07.2018 року на запит відповідача № 42969657 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Параметри запиту: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1. Результат обробки запиту: 2 - інформацію не знайдено. (а. с. 76).

25.07.2018 року на запит відповідача № 42969672 до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями. Параметри запиту: фізична особа, РНОКПП НОМЕР_1. Результат обробки запиту: 1 - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває. (а. с. 73).

25.07.2018 року на запит відповідача № 42969673 до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичих осіб. Параметри запиту: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1. Результат обробки запиту: 3 - реєстраційний номер облікової картки платника податків закрито. (а. с. 74).

31.07.2018 року Регіональний сервісний центр в Чернівецькій області територіальний сервісний центр № 7342 листом № 31/24/12-3831 надав відповідь на запит відповідача, що згідно бази даних ЄДР МВС за гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби не зареєстровані. (а. с. 71).

06.08.2018 року відповідач звернувся до Стрілецько-Кутської сільської ради з вимогою державного виконавця № 24165581 про надання довідки про осіб, зареєстрованих в будинку за адресою: АДРЕСА_1. (а. с. 72).

15.08.2018 року Стрілецько-Кутська сільська рада листом № 472 надала відповідь на вимогу державного виконавця № 24165581 про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла 30.08.2017 року, актовий запис № 33 від 01.09.2017 року Стрілецько-Кутської сільської ради. За адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_6. (а. с. 70).

27.08.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_7 з вимогою про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором від 12.12.2006 року № 335. У вказаній вимозі позивач зазначив, що згідно інформації, отриманої від державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, ОСОБА_7 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який виступає в якості забезпечення по договору іпотеки від 19.12.2006 року. Банк вимагає сплати протягом 30 днів прострочену заборгованість за кредитом та/або з нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору.

У разі непогашення Боржником простроченої заборгованості за кредитом та/або з нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. У разі непогашення боржником простроченої заборгованості за кредитом та/або з нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 19.12.2006 року і є забезпеченням виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 12.12.2006 року, шляхом звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. (а. с. 114).

21.09.2018 року державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Охрим І.В., у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 померла (актовий запис № 33 від 01.09.2017 року Стрілецько-Кутської сільської ради), з урахуванням вимог визначених п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 24165581. (а. с 13, 69).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідач у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція № 512/5), указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

З 05.10.2016 набрав чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

При цьому, в Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ вказано порядок виконання та правового регулювання саме "виконавчих дій", а не "виконавчого провадження".

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно пунктів 12-13 Розділу ІІ Інструкції № 512/5 у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Судом встановлено, що 27.08.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_7 з вимогою про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором від 12.12.2006 року №335. У вказаній вимозі позивач зазначив, що згідно інформації, отриманої від державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, ОСОБА_7 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який виступає в якості забезпечення по договору іпотеки від 19.12.2006 року.

Однак з 27.08.2018 року по 21.09.2018 року, коли державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, позивач у відповідності до ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII не звертався до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, що не заперечувалося представниками позивача в судовому засіданні.

Крім того, суд звертає увагу, що державний виконавець може звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником лише за наявності заяви однієї із сторін виконавчого провадження.

Також судом встановлено, що в вимозі про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором від 12.12.2006 року № 33527.08.2018 року, з якою позивач звернувся до ОСОБА_7 зазначено, що у разі непогашення боржником простроченої заборгованості за кредитом та/або з нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 19.12.2006 року і є забезпеченням виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 12.12.2006 року, шляхом звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, представники позивача в судовому засіданні зазначили, що позивач не звертався до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Статтею 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, зі змісту наведених правових норм вбачається, що передумовою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є виключно випадки передбачені статтею 39 Закону № 1404-VIII.

Судом встановлено, що 15.08.2018 року Стрілецько-Кутська сільська рада листом №472 на вимогу державного виконавця № 24165581 зазначила, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла 30.08.2017 року, актовий запис № 33 від 01.09.2017 року Стрілецько-Кутської сільської ради. За адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_6. (а. с. 70).

Таким чином, смерть боржника відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII є однією з підстав для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, суд вважає винесення постанови № 24165581 про закінчення виконавчого провадження правомірним.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення. При їх прийнятті суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню, не підлягає.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 129 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Чернівецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 244, ).

Відповідач: - Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (58300, Чернівецька область, м. Кіцмань, вул. Українська, 53, ).

Суддя П.Д. Дембіцький