Справа № 460/2997/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2019 року м. РівнеСправа №460/2997/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_6.,

відповідача: представник Павлюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 на розгляд Рівненському окружному адміністративному суду передано справу №569/20288/18 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - Рівненський МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області) про визнання протиправною та скасування постанови від 17.10.2018 (ВП№57342374) про накладання штрафу на суму 1700,00грн.

04.12.2018 вказана справа надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду, у зв'язку з чим їй присвоєно №460/2997/18.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, оспорювана постанова є протиправною та такою, що прийнята в супереч чинному законодавству.

Ухвалою суду від 19.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив, в якому він заперечив проти позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.12.2018 у складі судді Щербакова В.В. визнано заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Щербакову В.В. необґрунтованим, провадження у справі №460/2997/18 зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 19.12.2018 у складі судді Друзенко Н.В. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Щербакова В.В. у справі №460/2997/18 - відмовлено.

Ухвалою суду від 20.12.2018 у складі судді Щербакова В.В. поновлено провадження у справі №460/2997/18.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що позивач не знав про відкриття виконавчого провадження, що унеможливило виконання у добровільному порядку рішення суду. Зазначили, постановою про відкриття виконавчого провадження позивачу не встановлювався строк для її добровільного виконання. Вказали на те, що позивачем було допущено визначених судовим рішення осіб до об'єктів дослідження, однак відчинити двері до об'єктів дослідження не мав змоги, оскільки у нього були відсутні ключі від таких об'єктів, що не може свідчити про перешкоджання позивачем у виконанні судового рішення та вимоги державного виконавця. Крім того, держаним виконавцем під час складання акта від 17.10.2018 про невиконання рішення боржником в якості понятих залучено осіб, які є держаними виконавцями, адже згідно з деклараціями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є державними виконавцями. Просили позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, надавши пояснення тотожні відзиву. Зокрема, вказала, що державний виконавець діяв правомірно, згідно з вимогами чинного законодавства. При здійсненні виконавчих дій державним виконавцем вживалися усі належні заходи для примусового виконання рішення. Всі процесуальні документи надсилалися боржнику за двома адресами, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 які, в силу вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», вважаються належним чином ним отримані. Так, 17.10.2018 прибувши за адресою, АДРЕСА_2, для примусового виконання судового рішення державним виконавцем встановлено, що боржником ухвала суду добровільно не виконана, про що свідчить акт від 17.10.2018 про невиконання рішення боржником, згідно з яким боржник словесно повідомив, що він надає дозвіл до об'єктів дослідження у визначені день та час, однак відчинити двері до об'єктів дослідження не має змоги у зв'язку з відсутністю у нього ключів. У зв'язку з чим, державним виконавцем винесено оспорювану постанову. Крім того, є безпідставними посилання позивача на те, що держаним виконавцем під час складання акта від 17.10.2018 в якості понятих залучено осіб, які є держаними виконавцями, оскільки станом на виникнення спірних правовідносин такі поняті не були державними виконавцями. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши позивача та представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, судом встановлено наступне.

На виконанні Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження №57342374 примусового виконання ухвали Апеляційного суду Рівненської області б/н від 19.07.2018 про зобов'язання відповідача ОСОБА_1 вчинити дії шляхом забезпечення безперешкодного доступу експерту Зібер О.В. до об'єктів дослідження (незавершеного будівництва будинку, господарської будівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_4) та забезпечення безперешкодного доступу спеціалістам-землевпорядникам ПП «Експерт-Рівне-Земля» до земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_4, у визначені ними день та час.

09.10.2018, в межах виконання виконавчого провадження №57342374, державним виконавцем на адреси позивача (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1) надіслано вимогу №89412, згідно з якою ОСОБА_1 повідомлено, що 17.10.2018 о 10:00год. буде здійснена перевірка виконання судового рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19.07.2018. Попереджено про те, що у разі невиконання без поважних причин вказаного рішення буде винесена постанова про накладення штрафу та попередження про кримінальну відповідальність. Зобов'язано бути присутнім для забезпечення безперешкодного доступу експерту та спеціалістам-землевпорядникам.

17.10.2018, за невиконання виконавчого документа без поважних причин, державним виконавцем в межах виконання виконавчого провадження №57342374 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 1700,00грн. Крім того, вказаною постановою зобов'язано боржника забезпечити безперешкодний доступ експерту та спеціалістам-землевпорядникам до об'єктів дослідження 24.10.2018 о 10:00год., та попереджено його про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Вказана постанова отримана позивачем 14.11.2018 за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з такою постановою органу державної виконавчої служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим документом є судове рішення у цивільній справі, та є заходом забезпечення доказів, яке згідно з ч.11 ст.118 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Оскільки ухвала Апеляційного суду Рівненської області б/н від 19.07.2018 підлягає негайному виконанню, то постанова про відкриття виконавчого провадження №57342374 не містить строку про необхідність виконання боржником рішення, визначеного ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII.

За статтею 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Водночас, згідно з частиною 4 статті 19 Закону №1404-VIII, сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

В свою чергу частиною 5 статті 19 Закону №1404-VIII для належного виконання виконавчого провадження законодавством на боржника покладено певні обов'язки, а саме: боржник зобов'язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення (п.1); допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій (п.2); своєчасно з'являтися на вимогу виконавця (п.5); надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п.6).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16 ч.3 ст.18 №1404-VIII).

Згідно зі статтею 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1).

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2018 №57342374 була направлена державним виконавцем для боржника супровідним листом від 03.10.2018 №88068 за двома адресами, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, про що свідчить список згрупованих рекомендованих поштових відправлень від 03.10.2018 №2977. Проте, поштові відправлення не врученні боржнику та через місяць повернулися на адресу відправника за терміном зберігання.

Вимога державного виконавця від 09.10.2018 №89412 також була направлена для боржника за двома адресами, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, про що свідчить список згрупованих рекомендованих поштових відправлень від 09.10.2018 №3068. Проте, поштові відправлення знову були не врученні боржнику та через місяць повернулися на адресу відправника за терміном зберігання.

Порядок надсилання документів виконавчого провадження визначає стаття 28 Закону №1404-VIII, згідно з частиною 1 якої, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (абз.1).

Таким чином, положення Закону №1404-VIII чітко визначають, що боржник вважається належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішень у разі надіслання процесуального документа на його поштові адреси рекомендованим поштовим відправленням.

Відповідно до п.91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Згідно з п.93 Правил №270, з використанням абонентської поштової скриньки доставляються: прості поштові відправлення; повідомлення про надходження поштових відправлень, які підлягають видачі в об'єкті поштового зв'язку, поштових переказів; повторні повідомлення про надходження рекомендованих поштових відправлень; періодичні друковані видання.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (п.99 Правил 270).

Відповідно до п.102 Правил №270, в об'єкті поштового зв'язку вручаються, зокрема, рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому.

Пунктом 116 Правил №270 встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що рекомендовані поштові відправлення вручаються адресату в об'єкті поштового зв'язку у разі відсутності його за абонентською адресою, а про наявність такого відправлення адресата повідомляється шляхом вкладання до його поштової скриньки повідомлення про надходження вказаного відправлення, яке зберігається об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця.

Таким чином, у адресата виникає право забрати протягом одного місяця поштове відправлення, яке йому адресоване.

Як вже зазначалося судом, вся кореспонденція щодо виконавчого провадження №57342374 надсилалася позивачу державним виконавцем рекомендованими поштовими відправленнями за двома адресами, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Згідно з позовною заявою, позивач проживає АДРЕСА_1. Вказану адресу ним було зазначено особисто.

З огляду на викладене, суд критично оцінює твердження позивача про те, що жодних процесуальних документів від державного виконавця він не отримував, оскільки в силу вимог ст.28 Закону №1404-VIII він вважається належним чином повідомленим.

При цьому, ігноруючи своїм правом отримання в об'єкті поштового зв'язку поштового відправлення від органу державної виконавчої служби свідчить про бездіяльність боржника у виконанні обов'язків, покладених на нього частиною 5 статті 19 Закону №1404-VIII, зокрема, обов'язку утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Адже така бездіяльність призвела до невиконання без поважних причин боржником ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 19.07.2018.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, невиконання боржником рішення без поважних причин у визначений строк є підставою для накладення на боржника штрафу, якщо боржник письмово не повідомив виконавця про повне чи часткове самостійне виконання ним рішення.

Згідно з актом державного виконавця від 17.10.2018 про невиконання рішення, боржником словесно повідомлено, що він надає дозвіл до об'єктів дослідження у визначені день та час, однак відчинити двері до об'єктів дослідження не має змоги у зв'язку з відсутністю у нього ключів.

Відтак, в матеріалах справи відсутня інформація про повне самостійне виконання ОСОБА_1 ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 19.07.2018. Відсутнє також і таке письмове повідомлення держаного виконавця.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що держаним виконавцем під час складання акта від 17.10.2018 про невиконання рішення боржником в якості понятих залучено осіб, які є держаними виконавцями, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 станом на виникнення спірних правовідносин не були державними виконавцями. При цьому, посилання позивача на декларації таких осіб за 2016 рік є безпідставними, адже з типу вказаних декларацій вбачається, що ОСОБА_4 декларація за 2016 рік подавалася після звільнення, а ОСОБА_5 - як кандидата на посаду держаного виконавця. Водночас, у судовому засіданні встановлено, що вказані особи на момент виникнення спірних правовідносин не займали посад в органі державної виконавчої служби. Відтак, такі особи відповідають вимогам ст.22 Закону №1404-VIII та могли бути залучені в якості понятих.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи рішення суб'єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова прийнята відповідачем з урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття законного рішення, в межах наданих діючим законодавством повноважень, правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем підтверджено правомірність свого рішення належними та допустимими доказами, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення ст.139 КАС України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (ч.6 ст.287, пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков В.В.