Справа № 1240/2290/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2019 року справа №1240/2290/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., І.Д. Компанієць, розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р. у справі № 1240/2290/18 (головуючий І інстанції А.Г. Секірська) за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач 2) про скасування наказу, стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідачі), в якому, з урахуванням уточнень, просив: скасувати наказ № 132 від 18.06.2018 року в частині, а саме: п. 3 про виключення з 01.07.2018 року відповідачем 1 позивача із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення; зобов`язати відповідача 1 включити його до списків особового складу частини, усіх видів забезпечення з 01.07.2018 року; стягнути з відповідача 2 на користь позивача грошового забезпечення у розмірі 25557, 97 грн. (а.с. 21-22).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним виключення військовою частиною НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з 01 липня 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 червня 2018 року № 132 в частині визначення дати виключення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з дати проведення з останнім повного розрахунку у відповідності до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 165-168).

Відповідач 2 з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог щодо внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 червня 2018 року № 132 щодо зміни дати виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що звільнення позивача з лав Збройних Сил України проводилось на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Посилання позивача на норми трудового законодавства, а саме ст.ст. 116, 117 КЗПП є безпідставним, оскільки трудовий договір і контракт на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не є тотожними поняттями.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд заслухав суддю доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

20.11.2012 між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Харківського університету Повітряних Сил полковника Алімпієва А.М. та військовослужбовцем ОСОБА_1 укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на 5 (п`ять) років (а.с. 13-14).

Згідно пункту 24 наказу командира Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.09.2015 № 422 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади та призначено до цього самого полку до цього самого повітряного командування цих самих сил начальником зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї цього самого дивізіону, ВОС-4410053 (а.с. 121).

Відповідно до витягу із наказу Командира Повітряного командування "Центр" - заступника командувача повітряних сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.05.2018 № 38 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням вимог підпункту "ї" пункту 1 частини восьмої цієї самої статті цього самого Закону старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с. 120).

18.06.2018 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортами за вх. № 29/1641 про нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби; за вх. № 29/1642 про надання щорічної основної відпустки за 2018 рік терміном на 30 діб з 18.06.2018, за вх. № 29/1643 про те, що справу та посаду здав та за вх. № 29/1644 з проханням не виключати його зі списків особового складу військової частини до повного розрахування по грошовому забезпеченню (а.с. 122-126, 16).

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) м. Золотоноша від 18.06.2018 № 132 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Повітряного Командування "Центр" - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.05.2018 № 38 з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням підпункту "і" пункту 1 частини восьмої цієї самої статті - для військовослужбовців, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, вважати таким, що 18 червня 2018 року справи та посаду здав.

Також цим наказом визначено 01 липня 2018 року виключити із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Лисичанського МВК Луганської області.

Визначено виплатити грошову компенсацію за недоотримане речове майно у сумі 21659,30 грн. (а.с. 8).

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2018 № 6 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому лейтенанту ОСОБА_3 , вартість речового майна становить 21659,30 грн. (а.с. 17).

Довідкою ТВО начальника фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 П.М. Бузенка від 12.09.2018 № 523 підтверджується, що ОСОБА_1 належна йому компенсація за речове майно була виплачена на його картковий рахунок в Приватбанку 29.08.2018 в сумі 21334, 41 грн. (а.с. 125).

Факт сплати позивачу компенсації за речове майно 29.08.2018 підтверджується також випискою від 06.09.2018 з карткового рахунку в АТ КБ "Приватбанк", відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 43).

Предметом доказування у даній справі є правомірність виключення позивача зі списків особового складу військової частини без його згоди до проведення з ним повного розрахунку.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджених Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (Положення № 1153/2008).

Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною третьою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Так, у відповідності до частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Матеріалами справи встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2018 № 132 визначено виплатити позивачу грошову компенсацію за недоотримане речове майно у сумі 21659,30 грн., вартість якого визначена довідкою від 18.06.2018 № 6 (а.с. 8, 17).

Разом з тим, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині виключення позивача зі списків особового складу частини з 01.07.2018, відповідачем не враховано всупереч вимогам пункту 242 Положення № 1153/2008, рапорт позивача від 18.06.2018 вх. № 29/1644, факт звернення з яким відповідачем не спростовано, та в якому зазначено про не згоду позивача з виключенням зі списків особового складу до повного розрахунку по грошовому забезпеченню (а.с. 16).

Посилання апелянта на те, що у відповідності до статті 22 Бюджетного кодексу України військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня і не має коштів на своїх рахунках, а тільки замовляє їх на свої рахунки з правовим обґрунтуванням замовлення даної суми коштів, а також на те, що компенсація за неотримане речове майно є не основою складовою грошового забезпечення військовослужбовця під час звільнення з військової служби, суд вважає необґрунтованими, оскільки пунктом 242 Положення № 1153/2008 встановлено гарантії для особи, що звільняється з військової служби, у вигляді обов`язку військової частини на дату виключення зі списків особового складу повністю забезпечити таку особу грошовим, продовольчим і речовим забезпечення (а не лише грошовим, яку зазначає відповідач 2), і умовою виключення особи зі списків особового складу до повного розрахунку є обов`язкова наявність згоди на це такої особи, відсутність якої в даному випадку підтверджується рапортом від 18.06.2018 за вх. № 29/1644.

При цьому, компенсацію за неотримане речове майно виплачено позивачу 29.08.2018, тобто майже через 2 місяці після виключення зі списків особового складу.

Таким чином, відповідачем 2 прийнято оскаржуваний наказ в частині виключення зі списків особового складу частини без згоди позивача до проведення з ним повного розрахунку з порушенням вимог, визначених пунктом 242 Положення № 1153/2008.

Щодо порушення принципу пропорційності, який полягає у вимозі щодо дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, суд зауважує, що в даному випадку виключенням позивача зі списків особового складу без його згоди до проведення повного розрахунку, зважаючи на частину другу статті 24 Закону № 2232-ХІІ, відповідачем - 2 не враховано можливі несприятливі наслідки для позивача у вигляді, зокрема, зменшення строку військової служби, що прямо впливає на визначені законодавством соціальні гарантії для військовослужбовців.

Про обов`язок суворого дотримання принципу пропорційності неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїй практиці (рішення у справах «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04), «Гримковська проти України» від 21.07.2011 (заява № 38182/03), «Савіни проти України» від 18.12.2008 (заява № 39948/06), та інші).

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції стосовно визнання протиправним виключення військовою частиною НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з 01 липня 2018 року та зобов`язання військової частини А 1402 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 червня 2018 року № 132 в частині визначення дати виключення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Повітряного Командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2018 року № 38, зі списків особового складу частини з дати проведення з останнім повного розрахунку у відповідності до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Обов`язок відповідача 2 вжити решту заходів, пов`язаних зі зміною дати виключення позивача зі списків особового складу частини, визначено діючим законодавством, і відповідно додаткового зобов`язання не потребує.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що належним відповідачем у межах задоволених вимог є саме військова частина НОМЕР_1 , а ТВО командира ОСОБА_2 виконував покладені на нього обов`язки з видання наказів по стройовій частині, діючи від імені військової частини, тому в задоволенні позовних вимог до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 слід відмовити.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав часткового задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р. залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р. у справі № 1240/2290/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 14 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: Г.М. Міронова

Судді: І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць