Справа № 824/23/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

11 січня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/23/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Анісімов О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про скасування містобудівних умов та обмежень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов і обмеження № 1075/15 від 11.08.2015 року, виданих управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради Колективному проектно-кошторисному бюро побуту на забудову земельної ділянки на вул. А.Шептицького, 7.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви зясовує чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цих Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Так, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім цього, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У статті 4 КАС України наведені визначення термінів, які використовуються в цьому Кодексі. Зокрема, відповідно до пунктів 1,2 частини 1 статті 4 КАС України під адміністративною справою розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а під публічно-правовий спором розуміють спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Тоді, як визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, і це правило є загальним.

Відповідно до змісту позову відповідач надавав містобудівні умови та обмеження, які суперечать містобудівній документації на місцевому рівні, у них відсутні вимоги дотримання норм, що охоплюють безпеку прилеглої забудови і території, безпеку обєкта, що будується, безпечність виробничого процесу з виконання будівельно-монтажних робіт. Зазначене може призвести до порушення права власності позивача та інших осіб, оскільки вони проживають в сусідньому будинку по вул. Шептицького, 5, який перебуває в аварійному стані і будівництво нового будинку загрожує йому обвалом, так і іншим будинкам, що розташовані поруч з земельною ділянкою на Шептицького,7.

Тобто, оскарженні містобудівні умови та обмеження порушують цивільні права позивача.

Сторонами правовідносин в містобудівних умовах і обмежень №1075/15 від 11.08.2015 року на забудову земельної ділянки на вул. А.Шептицького, 7 є департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та Колективне проектно-кошторисне бюро побуту, а саме між ними виникають відносини публічно-правового характеру.

Позивач в цих правовідносинах виступає третьою особою, яка може зазнати шкоди, внаслідок втрати своєї власності, а тому природньо прагне захисти своє право власності (володіння, користування, власності). У звязку із зазначеним, цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача чи третьої особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

У цій справі дії позивача спрямовані на захист його приватноправого інтересу, а тому зазначені правовідносини носять приватноправовий характер.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права викладено постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 31.10.2018 року справа №725/5630/15-ц (провадження №14-341 цс18), яку суддя, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України, застосовує у цій справі.

Беручи до уваги наведене, суддя дійшов висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 КАС України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням викладеного, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі та розяснити позивачеві, що цей спір має розглядатись та вирішуватись в порядку цивільного судочинства із врахуванням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Окрім того, позивачем разом з позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом: заборони Чернівецькій міській раді вчиняти дії щодо надання колективному проектно-кошторисному бюро побуту дозволу на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою вул.Шептицького Андрея Митрополита,7, площею 0,2532 га (кадастровий номер :04:003:0017), для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об'єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10) за рахунок орендованої земельної ділянки для обслуговування багатофункціональної будівлі з підземним паркінгом до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаментумістобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про скасування містобудівних умов та обмежень від 11.08.2015 року № 1075/15; та зупинення дії виданих Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради 11.08.2015 року Колективному проектно-кошторисному бюро побуту містобудівних умов та обмежень № 1075/15 на забудову земельної ділянки на вул. А. Шептицького, 7 до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про скасування містобудівних умов та обмежень від 11.08.2015 року № 1075/15.

По своїй правовій природі забезпеченням позову є вжиттям судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд може забезпечувати лише той позов, який відноситься до його компетенції. Вище встановлено, що ця справа належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а тому суддя не в праві забезпечувати цей позов відповідно до положень КАС України.

Керуючись статтями 170, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування містобудівних умов і обмеження № 1075/15 від 11.08.2015 року, виданих управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради Колективному проектно-кошторисному бюро побуту на забудову земельної ділянки на вул. А.Шептицького, 7 - відмовити.

Розяснити ОСОБА_1, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції із врахуванням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов