Справа № 221/6080/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року справа №221/6080/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року у справі № 221/6080/18 (головуючий суддя І інстанції - Писанець Н.В.), складене у повному обсязі 27 листопада 2018 року у м. Волноваха Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції у Донецькій області Конарєва Володимира Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 14 серпня 2018 року серії НК № 204577,-

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із позовом до Інспектора СРПП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції у Донецькій області Конарєва Володимира Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 14 серпня 2018 року серії НК № 204577 за ч. 1 ст. 122 та закриття провадження по справі (а.с. 1-2).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 19-21).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року у справі № 221/6080/18 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що спірна постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що обставини по справі були сфальсифіковані відповідачем, яким прийнято постанову про адміністративне правопорушення відносно особи, який не керувала транспортним засобом.

Зазначив, що інспектором порушено вимоги ПДР в частині зупинки в місці, де це заборонено, при цьому пояснення відповідача не є належними доказами в розумінні ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не відповіла на імпліцитне питання позову, а саме: чим підтверджується факт того, що позивач керував транспортним засобом та здійснив зупинку з порушенням вимог ПДР.

Зазначає, що судом не виконано стандартів Європейського Суду з прав людини для визначення доведеності позивачем адміністративного правопорушення.

Стверджував, що ненадання відповідачем відзиву є визнанням позову.

В апеляційній скарзі позивач просив постановити окрему ухвалу відносно суді першої інстанції та відповідача (а.с. 23-24).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Від відповідача до канцелярії суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій він просив суд розглянути справу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 14 серпня 2018 року інспектором СРПП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції у Донецькій області Конарєвим Володимиром Миколайовичем, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова НК № 204577 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

Як вбачається зі спірної постанови, 14 серпня 2018 року о 16 годині 50 хвилині позивач, керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO державний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 (г) Правил дорожнього руху України.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятої спірної постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову - інспектор СРПП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції у Донецькій області Конарєв Володимир Миколайович; дату розгляду справи - 14 серпня 2018 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, п. 8.4 «г» ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Процедуру провадження у справі про адміністративне правопорушення визначає Кодекс України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 222 якого органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, до яких відносяться правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 цього кодексу, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як встановлено ч. 4 ст. 258 цього кодексу у випадках, передбачених частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вбачається з апеляційної скарги та відеозапису наданого позивачем по справі, відносно позивача 14 серпня 2018 року розглядалась справа про адміністративне правопорушення, позивач приймав неопосередковану участь у розгляді справи, заявляючи клопотання, зокрема, про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю суб'єкта правопорушення.

Позивач стверджує, що він не був за кермом транспортного засобу, однак не заперечує, що транспортний засіб зупинений у місці де наявний дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», що вбачається з вислову позивача в апеляційній скарзі: «він (інспектор) сам порушив вимоги ПДР, припаркувавши автомобіль в місці, де це заборонено».

При цьому, позивачем інспектору надано документи на транспортний засіб для перевірки особи та для встановлення порушника ПДР, чим опосередковано підтверджує свою вину у скоєнні правопорушення вимог п. 8.4 (г) Правил дорожнього руху України, оскільки, особа, яка не керувала транспортним засобом має право відмовити інспектору у перевірці документів.

При цьому, позивачем а ні в позові, а ні в апеляційній скарзі не зазначено хто саме був за кермом транспортного засобу (якщо не він), будь-які особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були присутні.

Суд апеляційної інстанції не вбачає фальсифікації відповідачем матеріалів справи.

Твердження апелянта, що «судом першої інстанції не надано відповіді на імпліцитне питання позову, а саме: чим підтверджується факт того, що позивач керував транспортним засобом та здійснив зупинку з порушенням вимог ПДР» є незмістовним, оскільки у суду немає повноважень щодо надання будь-яких відповідей, він лише перевіряє правомірність прийняття спірної постанови.

Не надання відповідачем відзиву на позов (у даному випадку) не є визнанням позову, оскільки відповідач був присутній у судовому засідання 21 листопада 2018 року та надавав свої пояснення та заперечення на позовну заяву, що вбачається з журналу судового засідання (а.с. 17).

При цьому надання відзиву на позовну заяву у письмовій формі не є імперативним обов'язком відповідача по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята правомірно, а відтак постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для прийняття окремої ухвали відносно суді першої інстанції та відповідача, оскільки це питання є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року у справі № 221/6080/18- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 14 січня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова