Справа № 804/5245/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/5245/16

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року (головуючий суддя Павловський Д.П.)

у справі № 804/5245/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області

до Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод»,

про зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод», в якому просила:

тимчасово зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: продольно - фрезерний верстат, горизонтально - фрезерний верстат, шліфувальний верстат, внутрішлифувальний верстат, різьбонарізний верстат, токарно - карусельний верстат, токарний верстат 5 од., координатно -розточний верстат, горизонтально -шліфувальний, свердлильний верстат 3 од., вертикально-фрезерний верстат 5 од., горизонтально - фрезерний верстат, стрічково - розпильний верстат, токарно - гвинторізний верстат 6 од., довбежний верстат, свердлильний верстат, свердлильний верстат 7 од. свердлильний верстат - 3 од., розточувальний верстат, токарний верстат ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод», що знаходиться за юридичною та фактичною адресою: 51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Гагаріна, буд. 23 до повного усунення порушення, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області;

тимчасово зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення відходів без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод», що знаходиться за юридичною та фактичною адресою: 51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Гагаріна. буд. 23 до повного усунення порушення, про що видати виконавчий лист та направити його на адресу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.

Позов обґрунтований встановленими перевіркою фактами експлуатації відповідачем джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди та здійснення господарської діяльності за відсутності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Позивач зазначає, що за таких обставин подальша діяльність підприємства із виявленими порушеннями створює загрозу життю та здоров'ю людей, навколишньому природному середовищу, тому роботу підприємства, на думку Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, потрібно тимчасово зупинити до отримання дозвільних документів та усунення виявлених правопорушень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Судом встановлено, що висновки проведеної позивачем планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства підтверджуються матеріалами справи щодо наявності на підприємстві неврахованих джерел утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря. На вищезазначені джерела утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній дозвіл на викиди, що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Також підтверджені висновки позивача про наявність на підприємстві не облікованих в матеріалах інвентаризації джерел утворення відходів видів відходів, які утворюються на підприємстві: відпрацьовані засоби індивідуального захисту (захисні каски та шоломи, захисні окуляри; вкладиші для вух; проти пильні, протигазові та протиаерозольні фільтрувальні засоби); відходи оргтехніки, тому, матеріали інвентаризації джерел утворення відходів потребують коригування на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 р. № 2034. Підприємству необхідно отримати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що судом не з’ясовано, чи дійсно надходять викиди із зазначених позивачем в позові верстатів, які саме, їх обсяг та чи є ці верстати джерелом викиду. Судом не досліджено в повному обсязі надані відповідачем докази у справі, які підтверджують відсутність утворення викидів забруднюючих речовин від верстатів, зазначених в позові. Крім того, суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які регулюють порядок отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Не досліджені та не надана правова оцінка наявним в матеріалах справи доказам проведення перевірки транспортних засобів на вміст забруднюючих речовин в атмосферу від пересувних джерел, а саме: наявних копій протоколів вимірювання вмісту оксиду вуглецю і вуглеводнів у відпрацьованих газах автомобіля на шість транспортних засобів, які експлуатуються підприємством, інші транспортні засоби не експлуатуються. Також судом не досліджені обставини та документи, які підтверджують правомірність діяльності підприємства, пов’язаної з утриманням та розміщенням відходів.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та правомірним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, діяльність відповідача - Публічного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» (в подальшому перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Верхньодніпровський машинобудівний завод») здійснюється на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів (Протокол № 1 від 20.04.2012) та зареєстрованого 03.05.2012 № 4000301. Предметом діяльності підприємства є виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу та інше.

Позивачем - Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 18.07.2016 по 05.08.2016 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Публічного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» (в подальшому перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Верхньодніпровський машинобудівний завод»), за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Перевіркою встановлено порушення підприємством вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст.ст.17, 32, 33 Закону України «Про відходи».

Суть виявлених порушень полягає в наступному.

В ході обстеження цехів підприємства та аналізу наданих інвентаризації джерел утворення викидів та дозволу на викиди встановлено, що у звіті по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу в таблиці 2.1 «Характеристика джерел утворення забруднюючих речовин» та відповідно в дозволі № -24 на викиди підприємства не обліковуються джерела утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря:

Дільниця числового програмного забезпечення: продольно-фрезерний верстат -1 од. (на час перевірки не працював); горизонтально - фрезерний верстат - 1 од. (на час перевірки не працював).

Механічний цех: шліфувальний верстат -1 од. (на час перевірки не працював); внутрішлифувальний верстат - 1 од. (на час перевірки не працював); різьбонарізний верстат - 3 од. (на час перевірки не працював); токарно-карусельний верстат - 1 од. (на час перевірки верстат працював, що підтверджується довідкою підприємства за № 01.08.2001 від 01.08.2016); токарний верстат 5 од. (на час перевірки 2 верстати не працювали); координатно-розточний верстат -1 од. (на час перевірки не працював).

Інструментальна дільниця: горизонтально-шліфувальний - 1 од. (на час перевірки не працював); свердлильний верстат - 3 од. (на час перевірки не працював); вертикально - фрезерний верстат -5 од. (на час перевірки не працював); горизонтально - фрезерний верстат - 1 од. (на час перевірки не працював); стрічково - розпильний верстат - 1 од. (на час перевірки верстат працював, що підтверджується довідкою підприємства за № 01.08.2001 від 01.08.2016); токарно - гвинторізний верстат - 6 од. (на час перевірки працював 3 верстати, що підтверджується довідкою підприємства за № 01.08.2001 від 01.08.2016); довбежний верстат - 1 од. (на час перевірки не працював).

Збірно-зварювальний цех: свердлильний верстат -1 од. (на час перевірки не працював). 2-й проліт: свердлильний верстат - 7 од. (на час перевірки не працював). Дільниця збірки: свердлильний верстат - 3 од. (на час перевірки не працював); розточувальний верстат - 2 од. (на час перевірки працював 1 верстат, що підтверджується довідкою підприємства за № 01.08.2001 від 01.08.2016); токарний верстат -1 од. (на час перевірки не працював). Склад мастил, де зберігається відпрацьоване масло. Експериментальна дільниця: токарний верстат - 1 од. (на час перевірки не працював).

На вищезазначені джерела утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній дозвіл на викиди, що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

При перевірці також встановлено, що на балансі ПАТ Верхньодніпровський машинобудівний завод» знаходиться 13 автотранспортних засобів, з яких 5 на дизельному паливі та 8 на бензиновому паливі. Перевірка автотранспортних засобів на вміст забруднюючих речовин в атмосферу від пересувних джерел (CO, СН, димність) не здійснюється і результати перевірки не оформлюються відповідними протоколами, що є порушенням вимог ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Крім того, під час перевірки ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод» надана інвентаризація відходів виробничої і господарської діяльності, проведена у 2013 році.

Згідно інвентаризації відходів виробничої і господарської діяльності ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод» встановлено, що Пзув = 1964,033, в зв'язку з цим підприємство включено до реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів.

За матеріалами розробленої інвентаризації на підприємстві утворюється 34 види відходів. Аналіз представлених матеріалів розробленої інвентаризації джерел утворення відходів показав, що в інвентаризації не враховано відходи в повному обсязі, а саме: відпрацьовані засоби індивідуального захисту (захисні каски та шоломи, захисні окуляри; вкладиші для вух; проти пильні, протигазові та протиаерозольні фільтрувальні засоби); відходи оргтехніки.

Матеріали інвентаризації джерел утворення відходів потребують коригування на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 1 листопада 1999 року № 2034 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів», ст. 17 Закону України «Про відходи».

Як зазначено в акті перевірки, у зв'язку з тим, що виявлені факти являються грубим порушенням природоохоронного законодавства, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, діяльність ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод», що знаходиться за юридичною та фактичною адресою: 51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Гагаріна, буд. 23, підлягає тимчасовому зупиненню.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) встановлено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.

За визначенням, наведеним у ст.1 вказаного Закону № 877-V, діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

За приписами ч.1 ст.3 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 877-V виключно законами встановлюються, зокрема,:

- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п’яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Статтею 12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Згідно ст. 32 Закону України «Про відходи» з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону.

Виходячи з системного аналізу положень наведених Законів та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», застосування судом заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) обумовлено встановленням порушення вимог природоохоронного законодавства, що створює загрозу життю та здоров'ю людей.

В такому разі тягар доказування наявності загрози життю та здоров'ю у зв'язку з порушенням вимог природоохоронного законодавства повністю покладається на орган державного нагляду.

Як на підставу для вжиття заходів реагування позивач посилається на факт виявлення порушень природоохоронного законодавства ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод», які відображено в акті перевірки, між тим, позивачем не надано достатніх та об'єктивних доказів на підтвердження існування реальної загрози життю та здоров'ю людей, навколишньому природному середовищу, та ймовірності настання негативних наслідків в разі невжиття заходів реагування.

Не пояснено також позивачем, в чому саме полягає загроза життю та здоров'ю людей при експлуатації ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод» визначеного позивачем в акті перевірки технологічного обладнання, не розкрито змісту того, що конкретно може статися в разі невжиття заходів зупинення роботи відповідача (виробництва, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг), під час якої здійснюється експлуатація джерел утворення відходів без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Відтак, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що позивачем підтверджено факти наявності реальної загрози життю та здоров'ю людей при експлуатації технологічного обладнання та джерел утворення відходів без відповідного дозволу.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки позовні вимоги полягають у тимчасовому зупиненні за рішенням суду виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та експлуатація джерел утворення відходів без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, з’ясуванню підлягає питання наявності законодавчо встановлених підстав для такої заборони (зупинення) на час прийняття судом відповідного рішення.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.

Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб’єкту господарювання, об’єкт якого належить до першої групи, суб’єкту господарювання, об’єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов’язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об’єкт якого належить до другої групи, - десять років, об’єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.

Отже дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод» підприємством надано звіт по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу, розроблений ТОВ ВКФ «Екопрон-Юг» у 2013 році, який зареєстровано Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області листом № 3775/0/2-13 від 16.05.2013.

Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підприємстві проведена на підставі вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2001 № 1655 «Про затвердження порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря».

Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації підприємству (2 група) виданий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за № -24 від 25.03.2014 на п’ять років з 25.03.2014 по 25.03.2019 погоджений, в тому числі і Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 64).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що згідно Збірнику показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами (том II), який був застосований при проведенні інвентаризації, передбачено проведення розрахунковим методом кількісного складу забруднюючих речовин (пил абразивний, металевий), що викидається в атмосферне повітря при механічній обробці металів, а саме: токарні верстати, шліфувальні верстати, фрезерні верстати, розточні верстати, нарізні верстати, довбежні верстати, свердлильні верстати, які є джерелами утворення забруднюючих речовин.

При цьому суд першої інстанції не прийняв доводи відповідача про необхідність проведення позивачем для підтвердження факту викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря інструментально-лабораторного контролю з огляду на відсутність методики здійснення такого контролю від джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (тобто від обладнання, устаткування).

Апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції, зазначає, що, по-перше, затверджений листом Мінприроди від 08.11.2004 № 40990/201-10 Збірник показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами не є нормативно-правовим актом, документом, який регулює певну сферу суспільних відносин і є загальнообов'язковим, тому визначені в цьому Збірнику положення не можуть бути використані в якості підстави настання для підприємства певних правових наслідків.

Крім того, в спірному випадку позивачем не встановлено, судом першої інстанції не з’ясовано, які саме і в яких обсягах надходять викиди із зазначених в позові верстатів.

В той час як визначення видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря із стаціонарних джерел, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів, у відповідності до п.6 Порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2001 № 1655, повинно здійснюватися шляхом проведення безпосередніх інструментальних вимірювань і розрахунків з використанням показників емісії (питомих викидів), які затверджуються Мінприроди.

Відсутність методики здійснення інструментально-лабораторного контролю від джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не дає підстав для висновків про надходження з відповідного, зазначеного позивачем, обладнання (верстатів) викидів в атмосферне повітря за результатами візуального огляду цих верстатів.

Крім того, слід взяти от уваги, що за письмовими поясненнями представника ТОВ ВКФ «Екопрон-Юг» - розробника документів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ «ВМЗ» (лист №243 від 02.08.2017 – т.2 а.с.30) під час інвентаризації джерел викидів розглядалось все обладнання підприємства, у том числі і верстати, зазначені позивачем в позові як необліковані.

При визначенні можливих видів та обсягів викидів забруднюючих речовин від зазначених позивачем верстатів використано як методика вказаний вище Збірник показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин в атмосферне повітря різними виробництвами, зокрема, відповідно до розділу «Механічна обробка металу» якого металообробні верстати можуть бути джерелами утворення забруднюючи х речовин тільки у випадках їх застосування для різання чавунних деталей та кольорових металів, механічної обробки графіту та неметалевих матеріалів і роботи верстатів із охолодженням.

Враховуючи технологічний процеси ПрАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод», в яких вони задіяні, верстати не є ані джерелами утворення забруднюючих речовин, ані джерелами викиду забруднюючих речовин, так як на них здійснюється обробка різанням чорних металів (сталей) без охолоджування верстатів, а саме: здійснення на них різання чорних металів без охолодження, при якому утворюється металева стружка, а виділення пилу розміром 200 мікронів та менше не відбувається, отже не відбувається надходження забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Позивачем також подано до суду копію наказу від 02.09.2014 № 60а «Про виведення основних засобів і їх консервування» (т.1 а.с.78), з додатку № 1 до якого вбачається, що частина обладнання, зокрема, певні верстати виведені з експлуатації, що узгоджується з встановленими в ході перевірки обставинами, що частина із зазначених позивачем верстатів на час перевірки не працювала.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України № 1780 від 28.12.2001 затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, відповідно до п.7 якого перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди.

На виконання вказаного Порядку наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 317 від 16.08.2004 затверджено Перелік типів устаткування для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, який є вичерпним.

Як вбачається з вказаного Переліку, обладнання, зазначене позивачем в адміністративному позові, не віднесено до Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з відповідачем, що позивачем не доведено в установленому порядку, що на законодавчому рівні вказані в позові верстати є джерелом викиду, та не зазначено, які саме викиди надходять з цих верстатів.

Апеляційний суд також вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам, висновки позивача, покладені в основу позовних вимог, з якими погодився суд першої інстанції, про порушення підприємством ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» в частині не проведення позивачем перевірки автотранспортних засобів на вміст забруднюючих речовин в атмосферу від пересувних джерел з оформленням відповідними протоколами.

В акті перевірки міститься загальний висновок щодо недотримання відповідачем вимог озаченої вище норми без зазначення позивачем, щодо яких саме автотранспорних засобів підпримством не проводяться відповідні перевірки.

Наявні в матеріалах справи документи, подані позивачем, свідчать про проведення перевірки наявних у позивача транспортних засобів на вміст забруднюючих речовин в атмосферу від пересувних джерел, а саме: копії протоколів вимірювання вмісту оксиду вуглецю і вуглеводнів у відпрацьованих газах автомобіля на шість із 13 автотранспортних засобів, які експлуатуються підприємством.

Щодо решти транспортних засобів судом встановлено, що у звязку з відсутністю виробничої необхідності вони тимчасово виведені з експлуатації, не експлуатуються, що підтвержено копіями відповіних наказів №5а від 11.01.2016, № 72а від 08.08.2016, №74в від 15.08.2016; №54а від 31.05.2017 та акти від 18.01.2016 та від 09.08.2016 (т.1 а.с. 213-224), що виключає необхідність проводити їх перевірки на вміст забруднюючих речовин в атмосферу.

Стосовно встановленого позивачем факту експлуатації відповдачем джерел утворення відходів без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами апеляційний суд зазначає наступне.

По-перше, як вбачається з матеріалів справи, при проведені в 2013 році Інвентаризації відходів виробничої і господарської діяльності ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод», яка досліджена позивачем під час перевірки, враховані всі види відходів, в тому числі, захисні каски, шоломи, захисні окуляри, вкладиші для вух, відходи оргтехніки, визначені позивачем як недообліковані.

Всі ці відходи узагальнені, у відповідності до ДК 005-96, та зазначені в Інвентаризації відходів виробничої і господарської діяльності ПАТ «Верхньодніпровський машинобудівний завод» як Засоби індивідуального захисту працівників відпрацьовані, та відходи оргтехніки.

Позивач, посилаючись на вказану Інвентаризацію відходів, проведену в 2013 році, встановив, що за її даними Пзув – 1964,003, у зв’язку з чим підприємство включено до реєстру об’єктів утворення, оброблення та утилізації відходів, дійшов висновку про необхідність отримання підприємством дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки позовні вимоги полягають у тимчасовій забороні (зупинені) за рішенням суду виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення відходів без дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, з’ясуванню підлягає питання наявності законодавчо встановлених підстав для такої заборони (зупинення) на час прийняття судом відповідного рішення.

Статтею 32 Закону України «Про відходи» встановлено, що з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, пов’язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону (п. «а» ч.1 ст.32 Закону).

Відповідно п. «с» ст.17 цього Закону в редакції з 26.04.2014 (з урахуванням внесених змін Законом від 09.04.2014 №1193-VІІ) суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.

Суб’єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов’язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

За визначенням в ст.1 цього Закону показник загального утворення відходів (далі - Пзув) - критерій обсягу утворення відходів, що розраховується за формулою Пзув = 5000 х М1 + 500 х М2 + 50 х М3 + 1 х М4, де М1, М2, М3, М4 - маса в тоннах відходів 1, 2, 3 та 4 класів небезпеки відповідно, утворених за попередній рік.

Отже, виходячи з наведених правових норм, апеляційний суд вважає, що за результатами проведеної перевірки позивач, вирішуючи питання про дотримання відповідачем вимог ст.32 Закону України «Про відходи» станом на 05.08.2016 (дата завершення перевірки), безпідставно використав дані інвентаризації Пзув – 1964,003.

Як встановлено судом, виходячи з матеріалів справи, показник загального утворення відходів Пзув за 2016 рік становить - 299,40 (фактичний обсяг), за 2017 рік - 384,74 (прогнозований обсяг).

Вказані дані містяться в розрахунку прогнозованого обсягу утворення відходів на 2017 рік (т.2 а.с.8) і включені до поданої позивачем 15.02.2017 декларації про відходи, яка зареєстрована 20.02.2017 за номером №042/0/260-17 (т.1 а.с.225-227).

Також з розрахунку прогнозованого обсягу утворення відходів на 2017 рік вбачається, що Пзув за 2014 рік - 486,25, за 2015 рік – 362,90.

Отже, вищенаведене свідчить про відсутність правових підстав для отримання підприємством дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, відповідно, негативні правові наслідки за відсутність такого дозволу для підприємства не можуть бути застосовані.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Стосовно розподілу сплачених відповідачем судових витрат, за правилами ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено факт сплати відповідачем судового збору в розмірі 4134,00 грн. - за подання апеляційної скарги (платіжне доручення від 04.10.2018 № 2628 на суму 4134,00 грн.).

Отже, загальний розмір документально підтверджених витрат відповідача - судового збору становить 4134,00 грн., який відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поверненню відповідачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - позивача Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 804/5245/16 скасувати, прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на користь Приватного акціонерного товариства «Верхньодніпровський машинобудівний завод» судові витрати в розмірі 4134,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко