Справа № 140/2704/18
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2704/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, відповідач) про скасування постанови від 03 грудня 2018 року про стягнення виконавчого збору у сумі 14892,00 грн. (ВП №57828208).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 грудня 2018 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюк П.В. (надалі - державний виконавець Трофимюк П.В.) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №57828208 з виконання виконавчого листа №162/1951/14-а, виданого 14 липня 2015 року Любешівським районним судом Волинської області про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області за період з 10 червня по 02 серпня 2014 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до статей 39 та 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, 03 грудня 2018 року державний виконавець Трофимюк П.В. виніс постанову ВП №57828208 про стягнення виконавчого збору в сумі 14892,00 грн.

Позивач не погоджується із постановою від 03 грудня 2018 року про стягнення виконавчого збору з тих підстав, що ГУ ПФУ у Волинській області до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57828208 було виконане рішення суду (проведено перерахунок пенсії стягувачу ОСОБА_2 за період з 10 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року; нараховано доплату у сумі 4497,52 грн.), про що 17 грудня 2018 року повідомлено письмово відділ примусового виконання рішень суду Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Позивач зауважив, що виплати, передбачені для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються в межах фінансування для таких виплат з Державного бюджету України. Виплата нарахованих за рішенням суду коштів проводитиметься відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, - після виділення Пенсійному фонду України коштів з Державного бюджету України на цю мету.

У додаткових поясненнях до позову представник позивача вказав, що заборгованість із пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюються за окремою бюджетною програмою. 19 листопада 2018 року ГУ ПФУ у Волинській області направлено до Пенсійного Фонду України реєстр судових рішень за 2015 рік, у якому відображено заборгованість за рішенням Любешівського районного суду Волинської області у справі №162/1951/14-а (а.с.45-46). Виконання зазначеного рішення суду має здійснюватися у встановлений згідно з Порядком №649 спосіб.

Позивач також вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки рішення суду, на виконання якого відкрите виконавче провадження, стосується виплати щомісячного підвищення до пенсії, що є періодичним платежем, а у такому випадку відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується.

Крім того, відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державних місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою 08 січня 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - а.с.1.

У відзиві від 11 січня 2019 року №04-8/113 (а.с.30-32) представник відповідача Трофимюк П.В. позовні вимоги заперечує, вважає їх безпідставними. В обґрунтування цієї позиції вказав, що виконавчий лист, за яким 03 грудня 2018 року відкрите виконавче провадження, містить вимогу про зобов'язання вчинити боржником ГУ ПФУ у Волинській області певні дії, а не про стягнення коштів. Тому виконання такого виконавчого листа здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а не Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Зазначає, що стягнення виконавчого збору при відкритті провадження є обов'язком державного виконавця. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому рішення суду в частині виплати стягувачу ОСОБА_2 підвищення до пенсії та додаткової пенсії ГУ ПФУ у Волинській області не виконане.

З наведених підстав представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ухвали суду від 15 січня 2019 року розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

03 грудня 2018 року державний виконавець Трофимюк П.В. на підставі заяви ОСОБА_2 від 28 листопада 2018 року (а.с.34) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57828208 (а.с.37-38) з виконання виконавчого листа №162/1951/14-а, виданого 14 липня 2015 року Любешівським районним судом Волинської області про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити у період з 10 липня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 відповідно до статті 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні гарантованого добровільного відселення, з врахуванням виплачених йому сум; зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області у період з 10 липня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 відповідно до статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком. Перерахунок та виплату додаткової пенсії здійснити, виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених йому сум (а.с.35).

Крім того, 03 грудня 2018 року державний виконавець Трофимюк П.В. виніс також постанову про стягнення виконавчого збору ВП №57828208, відповідно до якої стягнув з боржника ГУ ПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 14892,00 грн. (а.с.40). Копію вказаної постанови було скеровано позивачу згідно із супровідним листом від 03 грудня 2018 №04-35/7544 та отримано боржником 10 грудня 2018 року за вх. №12016/9 (а.с.7).

Позивач, не погоджуючись із цією постановою про стягнення виконавчого збору, звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За приписами частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Як передбачено частиною першою статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Разом з тим, пунктом 3 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується: якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон №4901-VI) цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання. Терміни в цьому Законі вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України і Законі України «Про виконавче провадження».

За приписами частин першої, другої статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Згідно із пунктом 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок №649), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 2 Порядку №649 передбачено, що у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Законах України «Про виконавче провадження» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

За нормами пунктів 3 - 5 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Як передбачено пунктами 10, 11 Порядку №649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов'язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Крім того, згідно із пунктом 1 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1, (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 року за №1189/32641, далі - Порядок №20-1) цей Порядок відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі - Порядок № 649), визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 20-1 у цьому Порядку терміни використовуються у значеннях, наведених у Законах України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку №649.

Пунктом 3 Порядку №20-1 визначено, що у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою; про стягнення коштів.

Згідно із пунктом 8 Порядку №20-1 відповідальна особа вносить до реєстру наявну інформацію про: 1) рішення суду: вид (постанова, рішення, ухвала); найменування суду, що його постановив; дата постановлення рішення суду та дата набрання ним законної сили; номер судової справи; стислий зміст рішення про зобов'язання вчинити певні дії («про призначення пенсії», «про перерахунок пенсії», «про виплату пенсії» тощо); дата надходження рішення до боржника; 2) прізвище, ім'я, по батькові стягувача, дату його народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 3) у разі смерті стягувача - дату його смерті, а також прізвище, ім'я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю стягувача; 4) період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення суду; 5) суму нарахованої на виконання рішення суду пенсії, що залишається невиплаченою, із зазначенням акта законодавства, згідно з яким проведено таке нарахування; 6) виплату коштів на підставі рішення суду: виплачена сума; місяць та рік, у якому кошти виплачені. За наявності двох і більше рішень за одним стягувачем кожне з них обліковується окремо.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області у справі №162/1951/14-а, за яким видано виконавчий лист, що став підставою для відкриття виконавчого провадження №57828208, зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статей 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Норми і положення статей 39, 50, 51, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік. Як визначено статтею 63 Закону №796-ХІІ, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Підпунктами 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, передбачено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Оскільки виплата пенсій за Законом №796-ХІІ забезпечується Головними управліннями Пенсійного фонду України в областях за рахунок коштів Державного бюджету України, то і виплата пенсій, присуджених рішенням суду відповідно до Закону №796-ХІІ, також відбувається за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, заборгованість із пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюються за окремою бюджетною програмою. Для забезпечення цих видатків відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік органи Пенсійного Фонду України отримують кошти Державного бюджету України за Кодом програмної класифікації видатків та кредитування (КПКВК) 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок і підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами».

На думку суду, щодо виконання зазначених рішень суду (у тому числі, рішення Любешівського районного суду Волинської області, на виконання якого видано виконавчий лист №162/1951/14-а, щодо якого відкрите виконавче провадження №57828208 та винесена оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору) поширюються гарантії держави, визначені Законом №4901-VI, при цьому суд звертає увагу, що на вказаний Закон є прямі посилання у Порядках №649 та №20-1.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2018 року ГУ ПФУ у Волинській області направлено до Пенсійного Фонду України реєстр судових рішень за 2015 рік, у якому відображено заборгованість за рішенням Любешівського районного суду Волинської області у справі №162/1951/14-а (а.с.47-49). Про зазначену обставину відповідач був повідомлений після отримання ГУ ПФУ у Волинській області постанови про відкриття виконавчого провадження (лист від 17 грудня 2018 року №10152/02-6034).

Відтак, на думку суду, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 03 грудня 2018 року винесена без урахування та з порушенням пункту 3 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII, оскільки виконавчий збір стягненню не підлягає у зв'язку із виконанням рішення суду за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 03 грудня 2018 року не були враховані приписи пункту 1 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII, що виключають можливість стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. При цьому, на думку суду, такі обмеження стосуються і виконавчих документів про зобов'язання виплатити періодичні платежі, оскільки усі рішення судів незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити дії щодо виплати коштів чи стягнення з нього коштів) підлягають виконанню.

Відтак, з наведених вище підстав та виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправною та скасування постанови від 03 грудня 2018 року ВП №57828208 про стягнення виконавчого збору.

Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 у справі № 703/1115/17, оскільки спір у вказаній справі виник у виконавчому провадженні щодо виконання рішення про перерахунок пенсії колишньому працівнику прокуратури, де підлягає застосуванню виключно Закон №1404-VIII, тоді як у цій справі спір виник у виконавчому провадженні щодо виплати підвищення до пенсії та додаткової пенсії відповідно до Закону №796-ХІІ, а виконання рішення суду відбувається не лише згідно із вказаним Законом, а й з урахуванням Порядків №649 та №20-1.

Суд також звертає увагу на пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4901-VI, якому визначено, що заборгованість погашається у певній черговості, зокрема, у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат. Тобто, цим пунктом розділу ІІ Закону №4901-VI не розмежовані рішення суду про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо виплати коштів та про стягнення з нього коштів, а зазначаються «рішення суду щодо пенсійних виплат», що, на думку суду, охоплює усі види рішень суду (як про стягнення, так і про зобов'язання вчинити дії щодо виплати), які стосуються пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тобто, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача судовий збір не стягується.

Враховуючи, що у спірних правовідносинах щодо нарахування та виплати пенсій позивач виступає як суб'єкт владних повноважень та у даній справі задоволено позов суб'єкта владних повноважень, тому судові витрати позивача у вигляді сплаченого згідно із платіжним дорученням від 26 грудня 2018 №1532 (а.с.23) судового збору в сумі 1762,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 268, 271, 272, 287, пунктом 15 частини першої розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 34827061) про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюка П.В. від 03 грудня 2018 року ВП №57828208 про стягнення виконавчого збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Ж.В. Каленюк