Справа № 809/789/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2529/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Юрчук Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2018р. в адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги щодо визначення податкового зобов'язання та боргу з транспортного податку (суддя суду І інстанції: Григорук О.Б.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 36 хв. 28.08.2018р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 05.09.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2018р. Головне управління ДФС в Івано-Франківській обл. (надалі - ГУ ДФС в Івано-Франківській обл., податковий орган) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму податкового боргу з транспортного податку в розмірі 16666 грн. 67 коп. в дохід місцевого бюджету (а.с.6-7).

25.05.2018р. ОСОБА_3 (надалі - платник податку) звернувся до суду із зустрічним адміністративним позовом, в якому просив поновити строк звернення до суду, визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 16727-13 від 20.10.2016р. та податкову вимогу № 1097-17 від 16.06.2017р.; стягнути на його користь з відповідача судові витрати по справі (а.с.29-34).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2018р. заявлений ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету податковий борг в розмірі 16666 грн. 67 коп.; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 16727-13 від 20.10.2016р. та податкової вимоги № 1097-17 від 16.06.2017р. відмовлено (а.с.119-126).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив ОСОБА_3, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні позову податкового органу відмовити (а.с.132-135).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вартість придбаного ним автомобіля згідно укладеного договору купівлі-продажу № 2317/4/7341/2016 від 12.05.2016р. склала 1 млн. грн. Із урахуванням ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу /ПК/ України під оподаткування підпадають транспортні засоби, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 1033500 грн. Також під час віднесення належного йому автомобіля до об'єктів оподаткування не врахованого його пробіг, через що точна вартість останнього залишається не визначеною.

ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.158-159).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника апелянта на підтримання поданої скарги, заперечення представника іншого учасника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, на умовах договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2317/4/7341/2016 від 12.05.2016р. ОСОБА_3 придбав легковий автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 2967 куб.см., дизельний тип палива, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.40-41).

Ціна придбання вказаного автомобіля за договором склала 1000000 грн.

Після оновлення бази даних Державної фіскальної служби /ДФС/ України та отримання інформації про перехід права власності на наведений автомобіль за ОСОБА_3, податковим органом здійснено нарахування транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 16666 грн. 67 коп., починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий автомобіль.

Зокрема, Калуська об'єднана державна податкова інспекція /ОДПІ/ ГУ ДФС України в Івано-Франківській обл. прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 16727-13 від 20.10.2016р., яким визначено податкове зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 16666 грн. 67 коп. (а.с.11).

Вказане податкове повідомлення-рішення скеровано поштовим відправленням з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_3: АДРЕСА_1, однак згідно довідки установи поштового зв'язку поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання (зворот а.с.11).

16.06.2017р. ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. винесло податкову вимогу форми «Ф» № 1097-17 за узгодженим грошовим зобов'язанням на суму 16666 грн. 67 коп. (а.с.12).

Вказана податкова вимога направлена поштовим відправленням з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_3: АДРЕСА_1, однак згідно довідки установи поштового зв'язку поштове відправлення повернуто 27.07.2017р. за закінченням терміну зберігання (зворот а.с.12).

Згідно довідки Калуського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. від 29.03.2018р. сума податкової заборгованості ОСОБА_3 станом на 29.03.2018р. становить 16666 грн. 67 коп. (а.с.13).

З метою з'ясування питання щодо віднесення транспортного засобу - легкового автомобіля Porsche Cayenne, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 2967 куб.см., дизельний тип палива, номер кузова НОМЕР_1, до об'єкту оподаткування транспортним податком у 2016 році та його середньоринкової вартості, ОСОБА_3 19.07.2018р. звернувся з відповідною заявою до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (а.с.102).

Згідно відповіді Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3805-05/32344-09 27.07.2018р. для цілей віднесення легкових автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році Мінекономрозвитку було розраховано середньоринкову вартість автомобілів, подано ДФС України інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та забезпечено роботу офіційного веб-сайту в режимі, який давав змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом ведення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробігу.

Оскільки 1000 куб см. є еквівалентом 1 літру, а тому об'єм циліндрів двигуна автомобіля 2967 куб. см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

Згідно з інформацією середньоринкова вартість автомобіля Porsche Cayenne з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 5 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2016р. Через відсутність у зверненні ОСОБА_3 даних про пробіг автомобіля Porsche Cayenne, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 2967 куб. см., дизельний тип палива, номер кузова НОМЕР_1, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України конкретну інформацію щодо його середньої вартості не надало (а.с.100-101).

Водночас, ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. також звернулось до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України із листом №6268/9/09-19-10-02-10 від 24.07.2018р., в якому просило надати інформацію щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля Porsche Cayenne, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 2967 куб. см., дизельний тип палива, з пробігом 75000, 100000, 125000 та 150000 км, для цілей оподаткування транспортним податком у 2016 році.

У відповідь Міністерство економічного розвитку і торгівлі України направило ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. лист № 3805-05/33528-06 від 03.08.2018р. (а.с.115-116), відповідно до якого повідомило, що розрахована у 2016 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля Porsche Cayenne з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 дизель, автоматичною коробкою переключення передач, 2013 року випуску становила: з пробігом 75000 км - 1203402 грн. 38 коп. (з ПДВ); з пробігом 100000 км - 1173615 грн. 19 коп. (з ПДВ); з пробігом 125000 км - 1125955 грн. 69 коп. (з ПДВ); з пробігом 150000 км - 1102125 грн. 94 коп. (з ПДВ).

Транспортний податок - це місцевий податок, що сплачується власниками легкових автомобілів і зараховується до місцевого бюджету.

27.01.2016р. Калуська міська рада прийняла рішення № 84 «Про місцеві податки і збори на 2016 рік» (а.с.74), додатком 2 до вказаного рішення затверджено положення про транспортний податок, зміст якого щодо визначення платників такого податку, об'єкта та бази оподаткування є аналогічним змісту ст.267 ПК України (а.с.77-78).

Згідно листа Калуської міської ради № 01-17/87 від 02.07.2018р. рішення № 84 від 27.01.2016р. «Про місцеві податки і збори на 2016 рік» було опубліковано на офіційному веб-сайті Калуської міської ради 03.02.2016р. (а.с.87).

Вирішуючи наведений спір, задовольняючи первісний позов про стягнення податкового боргу та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належний ОСОБА_3 автомобіль відноситься до об'єктів оподаткування транспортним податком, через що податковим органом правомірно винесені спірні податкове повідомлення-рішення та податкова вимога. Водночас, ОСОБА_3 не виконано свій обов'язок платника податку і не сплачено в установлені строки суму податкового боргу.

На думку колегії суддів, наведені висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз.1 п.1.1 ст.1 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Положеннями п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів визначені у ст.12 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

При цьому, пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Водночас, 24.12.2015р. Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набрав чинності 01.01.2016р., яким внесено зміни у ПК України щодо об'єкта оподаткування транспортним податком.

Так, згідно пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України № 909-VIII від 24.12.2015р. визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

З урахуванням викладеного, оскільки Законом України № 909-VIII від 24.12.2015р. не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016р. платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016р. мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016р. складали 1033500 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою КМ України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою КМ України № 66 від 18.02.2016р., відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою КМ України № 403 від 10.04.2013р., де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затв. постановою КМ України № 403 від 10.04.2013р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (п.4 вказаного Порядку).

Згідно пункту 5 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затв. постановою КМ України № 66 від 18.02.2016р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затв. постановою КМ України № 66 від 18.02.2016р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п.14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затв. постановою КМ України № 66 від 18.02.2016р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З огляду на викладене, при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинна використовуватися інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.

Як зазначено вище, згідно інформації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розрахована у 2016 році згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля Porsche Cayenne з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 дизель, автоматичною коробкою переключення передач, 2013 року випуску становила: з пробігом 75000 км - 1203402 грн. 38 коп. (з ПДВ); з пробігом 100000 км - 1173615 грн. 19 коп. (з ПДВ); з пробігом 125000 км - 1125955 грн. 69 коп. (з ПДВ); з пробігом 150000 км - 1102125 грн. 94 коп. (з ПДВ).

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що середньоринкова вартість автомобіля Porsche Cayenne з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 5 років експлуатації в 2016 році становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року (1033500 грн.), а тому належний позивачу легковий автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2013 року випуску, дизельний тип палива, номер кузова НОМЕР_1, придбаний ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 12.05.2016р., є об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб за 2016 рік.

В частині доводів апелянта щодо пробігу автомобіля колегія суддів виходить з того, що під час судового розгляду справи останнім не повідомлено дійсного пробігу автомобіля на час його придбання (нарахування податкового зобов'язання).

Водночас, нормативний середньорічний пробіг транспортного засобу визначається відповідно до Додатку 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затв. постановою КМ України № 403 від 10.04.2013р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та становить 27000 км на рік (станом на момент придбання автомобіля його нормативний середньорічний пробіг склав 81000 км (27000 км х 3).

Відповідно до пункту 12 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затв. постановою КМ України № 66 від 18.02.2016р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

В ході судового розгляду не встановлено обставин, які б спростовували правомірність здійсненого розрахунку вартості належного позивачу транспортного засобу, у тому числі перевищення фактичного пробігу автомобіля над нормативним середньорічним пробігом, а також невідповідності застосованих при розрахунку інших складових транспортного засобу, які впливають на коефіцієнт коригування ринкової вартості.

Не встановлено й обставин звернення позивача до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо об'єкту оподаткування, що перебуває у власності платника податку, у порядку пп.267.6.10 п.267.6 ст.267 ПК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до пп.16.1.7 п.16.1 ст.16 ПК України до обов'язків платника податку належить подача контролюючим органам інформації в порядку, строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Відповідно до пп.267.6.5 п.267.6 ст.267 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (пп.267.6.6 п.267.6 ст.267 ПК України).

Право власності ОСОБА_3 на легковий автомобіль Porsche Cayenne, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 2967 куб.см., дизельний тип палива, номер кузова НОМЕР_1, виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2016р. Звідси, транспортний податок за 2016 рік розрахований ОСОБА_3, починаючи з травня 2016 року, в сумі 16666 грн. 67 коп., тобто, за 8 місяців 2016 року, що стверджується змістом податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 16727-13 від 20.10.2016р.

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України).

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_3 транспортний податок за 2016 рік в сумі 16666 грн. 67 коп. у встановлені строки не сплатив.

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вказаних вимог ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. скерувало ОСОБА_3 податкову вимогу форми «Ф» № 1097-17 16.06.2017р. за узгодженим грошовим зобов'язанням на суму 16666 грн. 67 коп., однак податковий борг за нею не погашений.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про дотримання ним вимог ст.267 ПК України, колегія суддів приходить до переконання про те, що спірні податкове повідомлення-рішення № 16727-13 від 20.10.2016р. та податкова вимога № 1097-17 від 16.06.2017р. винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до п.14.1.175 ст.14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, утворює податковий борг.

Таким чином, несплачена сума транспортного податку в розмірі 16666 грн. 67 коп. утворює податковий борг ОСОБА_3, який згідно довідки Калуського управління ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. станом на 29.03.2018р. не сплачено.

Пунктом 95.1 ст.95 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України).

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За таких обставин, заявлена до стягнення сума 16666 грн. 67 коп. є узгодженою та складає податковий борг ОСОБА_3 перед бюджетом, який ним не сплачено, а тому підлягає стягненню з останнього до місцевого бюджету міста Калуша Івано-Франківської обл.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 13.03.2018р. у справі № 821/2089/16, від 23.05.2018р. у справі № 806/1545/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковою під час вирішення наведеного спору.

Інші висновки рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає підставними і обґрунтованими, оскільки такі відповідають вимогам податкового законодавства, діючого на момент виникнення спірних відносин.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого судового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_3

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2018р. в адміністративній справі № 809/789/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 16.01.2019р.