Справа № 215/4328/18(2-а/215/158/18)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 215/4328/18(2-а/215/158/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25.09.2018 (головуючий суддя Лиходєдов А.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 24.09.2018 Тернівського районного суду м.Кривого Рогу з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною. Просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у порушенні механізму, порядку та шаблону розгляду його заяви від 11.05.2018 року згідно ЗУ «Про звернення громадян» та ЗУ «Про інформацію»;

- зобов'язати відповідача протягом 15-ти днів нормативно-правовим актом призначити для нього види соціальних виплат на допомоги;

- захистити його права бути присутнім при розгляді заяви від 11.05.2018 року та права викривати недоліки в роботі відповідача;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у недодержанні принципів, правових та організаційних засад державної служби, встановлених ЗУ «Про державну службу»;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у не вжитті заходів забезпечення гарантії, зазначеної ст. 33, 46, 48 Конституції України відповідно до вимог його заяви від 11.05.2018 року.

Позов обґрунтовано тим що 11.05.2018 року він подав заяву до відповідача про призначення усіх видів допомоги з декларацією, однак його зобов'язали донести довідку про склад сім'ї. Однак, нормативно-правових актів відповідача на отриману заяву він не отримав на цей час. У позивача склалася думка, що голова установи вносить до офіційних документів завідомо неправдиву інформацію, порушує конституційні принципи, марнуючи державні кошти.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25.09.2018 адміністративну справу передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що розмежування предметної юрисдикції (підсудності) визначено ст. 20 КАС України. За змістом частини 1 вказаної статті дана адміністративна справа не відноситься до виключного переліку справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. В силу ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною 1 цієї статті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тому суд першої інстанції дійшов висновку передати справу на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити позов до належного суду для розгляду. Заявник зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги його тяжке матеріальне становище, із зв'язку з чим буде складно надсилати документи до окружного адміністративного суду. На думку скаржника, суд повинен був керуватися статтею 25 КАС України, а саме підсудністю справ за вибором позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу від 25.09.2018 року, суд першої інстанції керувався приписами статті 20 КАС України. Зазначив, що предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Отже в даному переліку відсутні спори, пов'язані з вирішенням питань щодо призначення допомоги фізичним особам.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 оскаржується до суду бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення щодо розгляду його заяви від 11.05.2018 року про призначення усіх видів допомоги, то даний спір підлягає розгляду окружним адміністративним судом.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що за предметною юрисдикцією справа має розглядатись Дніпропетровським окружним адміністративним судом ґрунтується на правильному застосування норм процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що стаття 25 КАС України, на яку посилається скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги розглядати справи за вибором позивача, регулює питання територіальної юрисдикцій адміністративних справ. Натомість, в даному випадку розглядається питання щодо предметної підсудності справ, які регулюються ст. 20 КАС України. Тому в даному випадку ст. 25 КАС України не може бути застосована до правовідносин, що регулюються статтею 20 КАС України (предметна юрисдикція/підсудність).

Отже, суд першої інстанції правильно направив справу до окружного адміністративного суду у зв'язку із порушенням позивачем предметної підсудності.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стосовно предметної підсудності чинний Кодекс адміністративного судочинства України аналогічної норми не містить.

Проте, згідно з частино 6 статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, чинним Кодексом адміністративного судочинства не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо, рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), зокрема, визначених статтею 20 КАС України. З метою уникнення підстав для можливого скасування судового рішення направлено справу за предметною підсудністю, яка визначена у статті 20 КАС України, що відповідає приписам процесуального законодавства, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо необхідності розгляду справи судом, встановленим законом.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність передачі адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25.09.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки передбачені ст. 328, 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.12.2018р.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова