Справа № 522/11415/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петріченко Андрія Олександровича, інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Побережного Віталія Івановича, Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петріченко А.О. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_1; визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА №454572 від 23.06.2018р. про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн., винесеної на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2, закриття провадження у справі, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.06.2018р. (вх. № 67871/18) до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петриченко А.О., інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Побережного Віталія Івановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Одеської філії державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси", фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, в якій позивач просив:

визнати протиправними дії поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петриченко А.О. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2;

постанову серії ЕАА № 454572 від 23.06.2018р. про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн., винесену на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2 - визнати протиправною та скасувати, провадження у справі закрити;

стягнути з Одеської філії ДП МВС України "Інформ-ресурс" (65045, м.Одеса, вул. Жуковського, 38) на користь ОСОБА_1 303,00 (триста три) грн., сплачених ним за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику в м. Одесі;

стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 1722,05 (одну тисячу сімсот двадцять дві грн. 05 коп.) грн., сплачених ним за евакуацію автомобіля марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2;

стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса, 65114) на користь ОСОБА_1 3000,00 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

17.07.2018р. (вх. № 75283/18) до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про залишення без розгляду частини позовних вимог, в якому останній просив залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса, 65114) на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2018 р. справу № 522/11415/18 направлено за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.09.2018 р. справа № 522/11415/18 розподілена на суддю Самойлюк Г.П.

Ухвалою суду від 10.09.2018р. прийнято справу до провадження; позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. моральної шкоди повернуто позивачу;

відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Одеської філії ДП МВС України "Інформ-ресурс" на користь ОСОБА_1 303,00 (триста три) грн., сплачених ним за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику в м.Одесі; стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 1722,05 (одну тисячу сімсот двадцять дві грн. 05 коп.) грн., сплачених ним за евакуацію автомобіля марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2;

позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петриченко А.О. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_1; визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА № 454572 від 23.06.2018р. про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн., винесеної на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2, закриття провадження у справі залишено без руху.

Уточнивши позовні вимоги, позивіач просить:

визнати протиправними дії поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петриченко А.О. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2;

постанову серії ЕАА № 454572 від 23.06.2018р. про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн., винесену на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2 - визнати протиправною та скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.06.2018р. позивач разом із ОСОБА_7 та донькою після робочого дня о 19:30 приїхали на власному автомобілі Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2 відпочити на узбережжі Чорного моря за адресою: м.Одеса, вул. Віце-Адмірала Азарова, 1. Повернувшись о 21 год. 00 хв. до місця, де було залишено автомобіль, виявилось, що останній там був відсутній. Жодних повідомлень про його місцезнаходження не було. Зателефонувавши за номером 102, позивач дізнався, що його транспортний засіб перебуває на спеціальному майданчику № 6 на вул. Аеропортівській, 29 а. Позивач вважає протиправними дії відповідачів щодо тимчасового затримання транспортного засобу та його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик, постанову про накладення адміністративного стягнення серії ААА № 454572 від 23.06.2018р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню. На думку позивача, його транспортний засіб не заважав іншим транспортним засобам, поряд відсутня трамвайна лінія та тролейбусне сполучення, проїзна частина має дві смуги для руху, суцільна лінія на вул. Віце - Адмірала Азарова в м. Одесі відсутня. Позивач вважає, що відповідачами не дотримано вимог п. 6 Порядку тимчасового тримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17.12.2008р., порушено вимоги ст. 260, ч. 3 ст. 265-2 КупАП.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 23.10.2018р. (вх. № ЕП/5911/18), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки 22.06.2018р. близько 19 год. 40 хв. під час патрулювання Приморського району міста Одеси до інспекторів патрульної поліції Петріченка А.О. та Побережного В.І. звернулися громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з проханням відреагувати на правопорушення вчинене водієм Opel Corsa днз НОМЕР_2. Зазначений автомобіль було припарковано по вул. Віце-Адмірала Азарова, 1 у м. Одесі в смузі руху менше 3 метрів до дорожньої розмітки 1.1 ПДР, що розділяє протилежні смуги руху, що унеможливлювало зустрічний роз'їзд транспортних засобів та суттєво перешкоджало дорожньому руху, інші водії змушені були перетинати суцільну лінію та виїжджати на зустрічну смугу руху. З урахуванням зазначеного, водієм порушено вимоги п. 15.10. (ж) Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови ЕАА №454572 від 23.06.2018 р. та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Ухвалою від 27.09.2018р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 23.10.2018 р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 23.10.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено судове засідання на 12.11.2018 р. 15 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 12.11.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2018 р. 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 19.11.2018 р. призначено проведення розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 12.12.2018 р. о 10 год.00 хв.

Ухвалою суду від 12.12.2018 р. підготовче провадження у справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.01. 2019 р. о 09 год. 20 хв.

До судового засідання 11.01.2019 р. всі учасники справи не з'явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

11.01.2019 р. (вх. № 994/19) від позивача надійшла заява, в якій останній повідомив про неможливість з'явитися до судового засідання та просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання 11.01.2019 р. всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Відтак, справу розглянуто за правилами загального позовного провадження, керуючись КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 р.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018р. о 20 год. 00 хв. поліцейським 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Петріченко А.О. у присутності двох свідків складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 10).

На підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2, винесено постанову серії ЕАА № 454572 від 23.06.2018р. на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою за порушення ч.3 ст. 122 КУПАП накладено адміністративне стягнення в сумі 510,00 грн. (а.с. 8).

Позивач, не погоджуючись із вищезазначеним рішенням відповідача - суб'єкта владних повноважень звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, суд зазначає наступне.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; вивчення норм і правил дорожнього руху; своєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою; отримання від гідрометеорологічних, дорожніх, комунальних та інших організацій, а також відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України інформації про умови дорожнього руху.

За приписами п.1 ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пп. «д» п. 5.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 260 КупАП, порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ст. 265-2 КупАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Посилання позивача про відсутність суцільної лінії на вул. Віце - Адмірала Азарова в м. Одесі є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданої учасниками справи фотофіксації проїзна частина по вул. Віце Адмірала Азарова, 1 у м. Одесі характеризується наявністю двох протилежних смуг руху, розмежованих дорожньою розміткою - суцільною лінією 1.1

Згідно п. 1.1 розділу 34 «дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, горизонтальна розмітка має, зокрема, таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що транспортний засіб позивача було розміщено на смузі руху на дорозі, що останній перешкоджав дорожньому руху та створював загрозу безпеці руху, оскільки було унеможливлено роз'їзд зустрічного транспорту без порушень правил дорожнього руху, суд погоджується в даному випадку з відповідачем щодо наявності порушення позивачем вимоги п. 15.10. (ж) Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КупАП.

Крім того, на підтвердження зазначених вище обставин відповідачем надано пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 22.06.2018р., які пояснили, що автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_1 був припаркований у такий спосіб, що суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху та його безпеці, а саме здійснено зупинку та стоянку в полосі рух, де до суцільної лінії залишилось менше 3-х метрів, що унеможливило роз'їзд транспортних засобів (а.с. 112-113).

Враховуючи зміст п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

За змістом ст. 222 КупАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122 КупАП.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ст. 280 КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

За приписами ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами п. 3 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (додаток 10) із зазначенням: 1) дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; 2) посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові поліцейського, який приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; 3) типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку; 4) найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора; 5) адреси місця зберігання транспортного засобу; 6) посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи: особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу; особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; два свідки; водій і страховий комісар у разі їх присутності.

До акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додаються фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають у ньому.

Один примірник акта огляду транспортного засобу (за винятком фотографій) надається водію, власнику (співвласнику) транспортного засобу у разі їх присутності. Інший примірник акта огляду транспортного засобу зберігається у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху підтверджується актом огляду та затримання транспортного засобу від 22.06.2018р. та фотофіксацією, здійсненою на місці вчинення правопорушення, поясненнями свідків (а.с. 106-107, 109, 112-113).

Порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення не допущено.

Відтак, суд вважає, що позивач скоїв вищевказане адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського були достатні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачі при складанні Акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2 та прийнятті постанови серії ЕАА № 454572 від 23.06.2018р. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про дорожній рух», КупАП, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст. 2 КАС України, в зв'язку з чим судом не встановлено підстав для визнання дій протиправними, скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст.3 КАС України).

У відповідності до ч.ч.5, 6 ст.5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Положеннями ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції Українигарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), одним із аспектів права на суд є право на доступ до суду. При цьому «тільки інституція яка має повну юрисдикцію, включаючи право скасовувати оскаржені рішення з будь-яких підстав, як з питань факту, так і питань права, відповідає поняттю «суд» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції» (п. 118 рішення від 12 липня 2005 року у справі «Молдован та інші проти Румунії».

Суд акцентує увагу, що за приписами ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) до поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петріченко Андрія Олександровича (АДРЕСА_3), інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Побережного Віталія Івановича (АДРЕСА_3), Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції (АДРЕСА_3; ) про визнання протиправними дій поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Петріченко А.О. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_1; визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА №454572 від 23.06.2018р. про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративного стягнення в сумі 510,00 грн., винесеної на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2018р., складеного на автомобіль марки Опель Корса, номерний знак НОМЕР_2, закриття провадження у справі,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.