Справа № 1340/5187/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5187/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи-1, третьої особи-2 Коржевич У.Ф.,

представника третьої особи -3 Хоми Т.І.,

представника третьої особи -4 Балаєва Ф.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, - Львівської міської ради, Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, товариства з обмеженою відповідальністю «Реновація», про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - Виконавчий комітет ЛМР, відповідач), в якому з врахування заяви про збільшення позовних вимог просить:

-визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету ЛМР від 10 квітня 2018 року №94 «Про затвердження детального плану території у районі вул.Зеленої, вул.Пимоненка, вул.Д.Січинського»;

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету від 02.11.2018 № 1192 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул.Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель».

В обґрунтування позовних вимог покликається на наступне. Зазначає, що зі змісту положень Закону України «Про регулювання містобудівної документації» та Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290, вбачається, що детальний план території не може суперечити генеральному плану населеного пункту, а розробляється відповідно до Генерального плану та деталізує і уточнює його положення, а у випадку суперечностей проекту детального плану території плану зонування території чи Генеральному плану, зміни до останнього повинні прийматися органом, який уповноважений приймати зміни до Генерального плану, зокрема сесію Львівської міської ради. Позивач стверджує, що детальний план території, прийнятий рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 394 від 10.04.2018 «Про затвердження детального плану території у районі вул.Зеленої, вул.Пимоненка, вул.Д.Січинського» змінив План зонування Сихівського району м.Львова, а саме - територія у межах вул.Зеленої, вул.П.Пимоненка, вул.Д.Січинського віднесена до зони Ж-3 (зона багатоповерхової житлової забудови (від 5 до 10 поверхів)), що суперечить плану зонування території, згідно з яким територія віднесена до зони В-5 (зона підприємств V клас шкідливості В-5). Крім цього, Генеральним планом м.Львова, затвердженим ухвалою сесії Львівської міської ради № 3924 від 30.09.2010 ділянка у межах вул.Зеленої, вул.М.Пимоненка, вул.Д.Січинського відноситься до зони автотранспортних підприємств, тоді як детальним планом території остання віднесена до зони Ж-3 (зона багатоповерхової житлової забудови (від 5 до 10 поверхів)). З наведених підстав позивач вважає, що виконавчий комітет ЛМР приймаючи оскаржуване рішення від 10 квітня 2018 року №94 діяв незаконно, оскільки при наявності плану зонування території, рішення про затвердження детального плану території, яким змінюється цей план, належить приймати на сесії міської ради, а не на засіданні виконавчого комітету.

Водночас, прийняті відповідно до рішення виконавчого комітету ЛМР від 10 квітня 2018 року №94 Містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул.Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель, за твердженням позивача, також не відповідають положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, чим порушено вимоги ч.1 ст. 25, ч.4 ст.26 та п.3 ч.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач зауважує, що право на звернення до суду в контексті спірних правовідносин виникає із недотримання органами місцевого самоврядування правил та процедур розробки містобудівної документації, які спрямовані, зокрема, на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Ухвалою суду від 05.11.2018 заяву позивача про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 06.11.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.11.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Львівську міську раду, Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові (далі - треті особи).

Ухвалою суду від 27.11.2018 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 11.12.2018 суд визнав поважними причини пропуску та поновив позивачу строку звернення до суду.

11.12.2018 протокольною ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Реновація» (далі - ТзОВ «Реновація», третя особа-4).

Позиція відповідача та третіх осіб - Львівської міської ради, Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, викладена у відзиві на позовну заяву від 10.12.2018, де в спростування позовних вимог представник цих учасників справи покликається на наступне. Зазначає, що містобудівні умови та обмеження не є частиною містобудівної документації, а лише частиною вихідних даних, які відображають встановлені містобудівною документацією вимоги. Відповідно до п.27 Розділу ІІ ухвали Львівської міської ради від 14.07.2016 № 777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» до повноважень виконавчого комітету належить надання містобудівних умов та обмежень на нове будівництво, реконструкцію, реставрацію об'єктів архітектури і містобудування, у тому числі у межах історичного ареалу м.Львова. У свою чергу, відповідно до п.8 Розділу VII 2.2., Управління архітектури та урбаністики здійснює підготовку проектів рішень виконавчого комітету ЛМР про затвердження містобудівних умов та обмежень на проектування об'єктів будівництва, у тому числі в межах історичного ареалу м.Львова. Стверджує, що ТзОВ «Реновація» на виконання усіх вимог містобудівного законодавства та рішення виконавчого комітету ЛМР від 30.03.2018 № 350 «Про затвердження інформаційних та аналітичних карток адміністративних послуг з питань архітектури, які видає виконавчий комітет» подало усі необхідні документи для отримання цієї адміністративної послуги. Відтак, на підставі звернення ТзОВ «Реновація» та після опрацювання усіх наданих документів, виконавчий комітет видав містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул.Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель. При цьому, зазначає, що лише ТзОВ «Реновація» та виконавчий комітет ЛМР є тими суб'єктами правовідносин, яких цей ненормативно-правовий акт стосується, а тому посилання позивача на порушення її прав є безпідставним, оскільки зазначене рішення не стосується її безпосередньо.

Третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові виклала свою позицію щодо спірних правовідносин у поясненні щодо позову від 09.01.2019 № 768, де покликається на те, що оскаржуване рішення не стосується позивача і учасником правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, позивач також не є, відповідно правом оскаржувати таке рішення позивач не володіє. Також зазначає, що 02.01.2019 набрала чинності Ухвала Львівської міської ради №4537 від 27.12.2018 «Про затвердження рішення виконавчого комітету від 10.04.2018 № 394 «Про затвердження детального плану території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського», пунктом 2 якої, зокрема, затверджено містобудівну документацію «Детальний план території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського» як частину змін плану зонування території Сихівського району м. Львова, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради від 18.09.2014 №3840. Відтак, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача та третьої особи-1, третьої особи-2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, просила у задоволенні позову відмови повністю.

Представник третьої особи-3 та представник третьої особи-4 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.04.2018 №394 «Про затвердження детального плану території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського» затверджено детальний план на території будівництва.

02.11.2018, розглянувши звернення ТзОВ «Реновація» від 12.10.2018, містобудівний розрахунок будівництва ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельною на вул. Зеленій, 151, беручи до уваги договори оренди землі, зареєстровані у Львівській міській раді 05.10.2018 за № С-4593, 05.10.2018 за № С-4594 та 05.10.2018 за № С-4592, витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.10.2018 № НВ-018, від 03.10.2018 № НВ-018 та від 04.10.2018 № НВ-018, виконавчий комітет ЛМР рішенням №1192 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул. Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель» затвердив містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Позивач не погоджуючись з рішенням від 10.04.2018 №394 про затвердження детального плану території, а також з містобудівними умовами та обмеженнями, виданими ТзОВ «Реновація» на підставі зазначеного рішення, звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування такого рішення і містобудівних умов та обмежень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується нормами Земельного кодексу України та законів України «Про місцеве самоврядування в України», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території - це містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

За приписами ч.2 ст.19 вказаного Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Відповідно до ч.1. ст.12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Згідно з ч.6 зазначеної статті до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Згідно з п.3 ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях визначається Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290 (надалі - Порядок № 290).

Пунктом 4.1. Порядку № 290 встановлено, що рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Відповідно до п.4.3 Порядку № 290, замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно з п.4.9. вказаного Порядку замовник розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні: забезпечує проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проекті містобудівної документації на місцевому рівні в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні».

Як з'ясовано під час розгляду справи, з 20 лютого 2018 по 12 березня 2018 тривало громадське слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського у м. Львові.

Оголошення щодо проведення громадського слухання було розміщено на сайті Львівської міської ради у рубриці «Громадські слухання» та опубліковано у газеті «Високий Замок» від 20 лютого 2018 року № 20 (5717).

З відповідною проектною документацією можна було ознайомитись на сайті Львівської міської ради та у відділі громадського партнерства управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради, за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1.

З огляду на викладені обставини, вбачається, що відповідачем було дотримано вимоги Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Водночас в обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що виконавчий комітет ЛМР приймаючи оскаржуване рішення від 10 квітня 2018 року №94 діяв незаконно, оскільки при наявності плану зонування території, рішення про затвердження детального плану території, яким змінюється цей план, належить приймати на сесії міської ради, а не на засіданні виконавчого комітету.

Так, Ухвалою Львівської міської ради №3924 від 30.09.2010 затверджено Генеральний план м. Львова, а Ухвалою №3840 від 18.09.2014 р. - план зонування в тому числі і Сихівського району м. Львова (з подальшими змінами).

Згідно з зазначеними вище рішеннями органу місцевого самоврядування на момент прийняття оскаржуваних рішень територія в районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського віднесена до зони В-5 - зони промислових підприємств і технологічних об'єктів та установок V-го класу за санітарною класифікацією (нормативна СЗЗ - 50 м).

Натомість детальним планом території, законність рішення про затвердження якого є предметом спору, земельна ділянка зазначеної вище території віднесена до зони Ж-3 - зони багатоповерхової житлової забудови, зони ТР-2 - зони транспортної інфраструктури (вулична мережа).

Проте, 02.01.2019 набрала чинності Ухвала Львівської міської ради №4537 від 27.12.2018 «Про затвердження рішення виконавчого комітету від 10.04.2018 № 394 «Про затвердження детального плану території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського», пунктом 2 якої, зокрема, затверджено містобудівну документацію «Детальний план території у районі вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського» як частину змін плану зонування території Сихівського району м. Львова, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради від 18.09.2014 №3840.

Таким чином, фактично, повноважний орган місцевого самоврядування визначений, зокрема, п. 4.11 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290, затвердив зміни до плану зонування Сихівського району м. Львова, змінивши функціональне призначення території в межах вул. Зеленої, вул. М. Пимоненка, вул. Д. Січинського з зони В-5 на зони Ж-3, ТР-2.

Відповідно, з 02.01.2019 оскаржувані позивачем рішення відповідають генеральному плану та існуючому зонуванню, тобто за цією ознакою є правомірними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем рішення виконавчого комітету ЛМР від 10 квітня 2018 року №94 «Про затвердження детального плану території у районі вул.Зеленої, вул.Пимоненка, вул.Д.Січинського» відповідає критеріям правомірності рішень суб'єкта владних повноважень, закріплених у ч.2 ст.2 КАС України, а тому вимоги про визнання його протиправним та скасування є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Як наслідок, не підлягає задоволенню також вимога позивача про визнання протиправними та скасування рішення виконавчого комітету від 02.11.2018 № 1192 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Реновація» житлово-офісного комплексу з вбудованими об'єктами обслуговування населення, підземною автостоянкою, трансформаторною підстанцією та даховою котельнею на вул.Зеленій, 151 зі знесенням існуючих будівель», оскільки така ґрунтується на мотивах протиправності рішення виконавчого комітету ЛМР від 10 квітня 2018 року №94, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Разом з тим, з урахуванням досліджених обставин, судом не встановлено ознак протиправності містобудівних умов та обмежень.

Так, ч. 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено виключний перелік містобудівних умов та обмежень, а саме: назву об'єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об'єкта; інформацію про замовника; відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах; максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); мінімально допустимі відстані від об'єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; планувальні обмеження (охоронні зони пам'яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об'єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); охоронні зони об'єктів транспорту, зв'язку, інженерних комунікацій, відстані від об'єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

На думку суду, відсутність конкретних цифрових показників в п. 2.6 Містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва, що затверджені рішенням виконкому №1192 від 02.11.2018 має виключно формальний характер, не свідчить про недотримання, зокрема, вимог ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не може бути підставою для скасування рішення виконкому №1192 від 02.11.2018 р.

Таким чином, по формі та по змісту Містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва, що затверджені рішенням виконкому №1192 від 02.11.2018, відповідають вимогам ч. 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якими встановлено виключний перелік містобудівних умов та обмежень.

Додатково суд зауважує, що право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього, тобто, відсутність у будь-кого прав чи обов'язків у зв'язку з прийняттям спірного рішення не породжує для нього і права на судовий захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 28.02.2017 (справа №21-3829а16).

Таким чином, оскільки сфера застосування норм оскаржуваного рішення безпосередньо не стосується позивача, ним не визначається ні його прав, ні обов'язків, то суд вважає відсутнім факт можливого порушення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у площині публічно-правових відносин прав та інтересів позивача у зв'язку із прийняттям оскаржуваних рішень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову.

З огляду на викладене, відшкодуванню судові витрати не підлягають, оскільки судом позовні вимоги не задовольняються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11 січня 2019 року.

Суддя В.М. Сакалош