Справа № 205/4837/18(2а/205/126/18)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 205/4837/18(2а/205/126/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2018р. у справі №185/2429/18 (2-а/185/174/18)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Інспектора ВБДР УПП у Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Притули Євгенія Юрійовича скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Інспектора ВБДР УПП у Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Притули Є.Ю. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. /а.с. 1-3/.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №205/4837/18 (2а/205/126/18) та справу призначено до судового розгляду /а.с. 9/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 03.07.2018р. приблизно о 12-00 він, керуючи автомобілем CYEVROLET AVEO, держномер НОМЕР_1, рухався по трасі Е-105 у напрямку м. Запоріжжя, та недоїзджаючи близько 10 км. до м. Запоріжжя був зупинений працівниками поліції, які повідомили його про те, що він декілька кілометрів тому під час здійснення обгону порушив Правила дорожнього руху, а саме при здійсненні обгону перетнув подвійну суцільну смугу та на підтвердження цього продемонстрували відеозапис на якому зафіксовано рух автомобіля марку та номерний знак якого встановити на відео неможливо, який рухався з включеним ближнім світлом, він у свою чергу повідомив працівників поліції, що він не вчиняв такого порушення оскільки рухався з вимкненим ближнім світлом та останній обгін здійснив майже за 20 км до зупинки, але незважаючи на його доводи відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р., якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає таку постанову необґрунтованою та безпідставною, оскільки він не вчиняв порушення Правил дорожнього руху, яке полягає у перетині подвійної суцільної смуги, тому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р. про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2018р. у справі №205/4837/18 (2а/205/126/18) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР УПП у Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Притули Є.Ю. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено (суддя Шавула В.С.) / а.с. 16-17/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 19-20/, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 25.09.2018р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

26.11.2018р. адміністративна справа №205/4837/18 (2а/205/126/18), разом з апеляційною скаргою позивача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду та були передані судді-доповідачу / а.с. 29,30/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018р. у справі №205/4837/18 (2а/205/126/18) ОСОБА_1 поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2018р. у справі №205/4837/18 (2а/205/126/18)/ а.с. 31/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 10.12.2018р. /а.с. 32/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено осіб, які беруть участь у розгляді справи / а.с. 33,34/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018р. у справі №205/4837/18 (2а/205/126/18) справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 10 годин 15 хвилин 26.12.2018р. / а.с. 35/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с.36,37/.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 25.09.2018р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, та не зважаючи на вимоги суду не надав письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача. Враховуючи що відповідач належним чином повідомлений про день, годину та місце апеляційного розгляду справи /а.с. 37,38/, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що 03.07.2018р. приблизно о 12-00 він, керуючи автомобілем CYEVROLET AVEO, держномер НОМЕР_1, рухався по трасі Е-105 у напрямку м. Запоріжжя, та недоїзджаючи близько 10 км. до м. Запоріжжя був зупинений працівниками поліції, які повідомили його про те, що він декілька кілометрів тому під час здійснення обгону порушив Правила дорожнього руху, а саме при здійсненні обгону перетнув подвійну суцільну смугу та на підтвердження цього продемонстрували відеозапис на якому зафіксовано рух автомобіля марку та номерний знак якого встановити на відео неможливо, який рухався з включеним ближнім світлом, він у свою чергу повідомив працівників поліції, що він не вчиняв такого порушення оскільки рухався з вимкненим ближнім світлом та останній обгін здійснив майже за 20 км до зупинки, але незважаючи на його доводи відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р., якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і саме ця постанова є предметом оскарження у справі.

Позивач під час розгляду даної справи судом першої інстанції, у адміністративному позові, так і під час апеляційного розгляду справи (у апеляційний скарзі та судовому засіданні) зазначав, що відразу після його зупинки працівники поліції повідомили його про те, що він декілька кілометрів тому, під час здійснення обгону, порушив Правила дорожнього руху, а саме при здійсненні обгону перетнув подвійну суцільну смугу та на підтвердження цих обставин продемонстрували відеозапис на якому зафіксовано рух автомобіля марку та номерний знак якого встановити на відео неможливо, який рухався з включеним ближнім світлом, а він повідомив працівника поліції про те, що він не вчиняв такого порушення правил дорожнього руху оскільки рухався з вимкненим ближнім світлом та останній обгін здійснив майже за 20 км до зупинки, і на відеозапису взагалі неможливо ідентифікувати транспортний засіб.

Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р., яка складена відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб'єкта владних повноважень , тобто на відповідача у даній справі.

Але відповідач під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду жодного належного письмового доказу щодо правомірності прийняття ним оскаржуваного позивачем рішення, як і не було надано відповідачем суду відеозапису обставин зупинення позивача 03.07.2018р. та розгляду справи відповідачем з нагрудної боді-камери відповідача, як працівника поліції, яка використовується ними під час несення патрульної служби, і не було надано суду відеозапису який відповідачем було продемонстровано позивачу відразу після його зупинки 03.07.2018р. на підтвердження факту начебто вчинення ним адміністративного правопорушення..

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем 03.07.2018р., приблизно о 12-00 год., п. 1.3 «д» Правил дорожнього руху , а саме перетин подвійної суцільної смуги під час керування транспортним засобом - автомобілем CYEVROLET AVEO, держномер НОМЕР_1, що у свою чергу свідчить протиправність прийнятого відповідачем рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р. про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 25.09.2018р. у даній справі скасувати.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів враховуючи вищезазначені обставини, які були встановлені судом під час розгляду даної справи, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги підлягаю частковому задоволенню та у зв'язку з недоведеністю факту правомірності прийняття відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р., таке рішення суб'єкта владних повноважень необхідно скасувати, задовольнивши у цій частині позовні вимоги, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити, оскільки у даному випадку повноваження щодо закриття провадження у справі віднесено до компетенції органу який здійснює розгляд справи - тобто до відповідного органу Патрульної поліції, і суд не може переймати до себе таке дискреційне повноваження певного суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2018р. у справі №205/4837/18 (2а/205/126/18)- скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №042025 від 03.07.2018р., прийняту інспектором ВБДР УПП у Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Притули Євгенія Юрійовича про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст складено та підписано - 08.01.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко