Справа № 740/5077/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року Чернігів Справа № 740/5077/18

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просить:

- визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 №57401975 - неправомірною;

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 №57401975.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.11.2018 дана адміністративна справа передана на розгляд Чернігівському окружному адміністративному суду у зв'язку з предметною підсудністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, оскільки головний державний виконавець Бабенко В.М. при надходженні на виконання виконавчого листа №740/5026/17, повинен був врахувати ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування, та у відповідності до п.9 ч.4 ст 4 виконавчий документ повернути стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та встановлено відповідачу 2-денний термін, з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача надав відзив на позов (за вх.№765/19), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, зазначаючи, що органи Державної казначейської служби України виконують судові рішення щодо боржників, відповідні рахунки яких відкриті у органах Казначейства. Чинним законодавством не передбачено повноважень органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів здійснювати списання коштів з рахунків боржника відкритих в банківських установах, натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження". Одночасно, просить розгляд справи провести без його участі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Не прибуття в судове засідання сторін, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, згідно вимог ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.229 цього Кодексу, не здійснювалося. При цьому, відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу, оскільки клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.02.2018 по справі №740/5026/17 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн та видано виконавчий лист.

Стягувач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області із заявою щодо виконання вказаного вище виконавчого листа і, як вбачається з листа від 06.07.2018 №13-19/351/2750 органом Казначейства було відмовлено у прийнятті до виконання виконавчого документа та повернуто його стягувачеві, оскільки боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства. Також зазначено, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" дія цього закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належить до комунальної власності.

В подальшому, виконавчий лист пред'явлено на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

10.10.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57401972 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь держави 640,00 грн судового збору. У постанові зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 64,00 грн.

Позивач вважає, що головний державний виконавець Бабенко В.М. при надходженні на виконання виконавчого листа №740/5026/17, повинен був врахувати ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування, та у відповідності до п.9 ч.4 ст.4 виконавчий документ повернути стягувачу без прийняття до виконання, що і стало підставою звернення до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

В силу прямої дії ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст.129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Так згідно ст.1 Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.2 ст.6 вказаного Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Суд звертає увагу на те, що 01.01.2013 набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон №4901-VІ), яким затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону №4901-VІ держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною 1 ст.3 Закону №4901-VI визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №4901-VI визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника.

Кабінет Міністрів України постановою від 03.09.2014 №440 з метою реалізації п.3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №4901-VI затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845).

Тобто, оскільки позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є державним органом в розумінні ст.2 Закону №4901-VI, то рішення підлягає виконанню у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" з особливостями, визначеними у Законі №4901-VI.

Пунктом 3 Порядку №845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно п.6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв'язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім'я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що законодавець визначив спеціальні гарантії виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи за рахунок Державного бюджету, тому такі рішення підлягають виконанню не органами державної виконавчої служби, а органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 08.07.2015 у справі №3-316гс15, державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами у справах, в яких боржниками є державні органи. Стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.3 ч.5 ст.27 Закону №4901-VI виконавчий збір не стягується: якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відтак, посилання відповідача на лист Головного управління Державної казначейської служби України Чернігівської області від 06.07.2018 №13-19/351/2750 згідно якого боржник Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на обслуговуванні у головному управлінні не перебуває, відкритих рахунків в органах Казначейства не має, в Єдиному реєстрі розпорядників та одержувачів коштів дану установу не зареєстровано, та боржник не має можливості відшкодувати витрати у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань, відтак наявні підстави для повернення виконавчого документу, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

У відповідності до п.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління (далі Управління) є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Статтями 21, 23, 25, 30 Бюджетного кодексу України визначено, що державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов'язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.

Разом з тим, бюджет Пенсійного фонду України не входить до складу Державного бюджету України, не відповідає за його зобов'язаннями, а також за зобов'язаннями бюджетів інших органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відтак кошти, які нараховані та включені для виплати, на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.02.2018 у справі №740/5026/17, будуть виплачені за наявності відповідного фінансування через органи Казначейства згідно встановленого порядку, оскільки виплата зазначених коштів залежить виключно від фінансування за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, а тому позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови слід задовольнити повністю.

Оскільки спір вирішено на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке в даних правовідносинах не виступає суб'єктом владних повноважень, враховуючи положення ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачену суму судового збору належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 №57401975 - неправомірною.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 №57401975.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (просп. Миру,43, м. Чернігів, 14000, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) судові витрати у розмірі 1 762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 14.01.2019.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83-а, м. Чернігів, );

Відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (проспект Миру, 43, м.Чернігів, 14000, ).

Суддя Л.О. Житняк