Справа № 522/19223/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 р. Справа № 522/19223/18

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Шкамерда К. С.

Час і місце ухвалення: 11:44 год., м. Одеса

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить продовжити строк затримання на шість місяців до 03.05.2019 року громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року позов Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, наголошуючи, зокрема, на неповному з'ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції всупереч ч.15 ст. 289 КАС України, справу не розглянуто у день її надходження. Також наголошено, що оскільки судом першої інстанції відкрито провадження у справі та поновлено строк звернення до суду, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.05.2018 року задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців.

ГУ ДМС України в Одеській області неодноразово зверталось до Посольства Вєтнаму в Україні з листами щодо встановлення особи та документування громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою подальшого документування паспортом для виїзду за кордон, або довідкою на повернення, для забезпечення примусового видворення з України.

Станом на 31.10.2018 року ГУ ДМС в Одеській області відповіді від Посольства Вєтнаму в Україні не отримано.

31.10.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, тому даний позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції вірним, виходячи з наступного.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною четвертою статті 30 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянин Вєтнаму ОСОБА_1 31 жовтня 2018 року. Строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 закінчується 03 листопада .10.2018 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом за чотири дні до закінчення строку затримання, а відтак вірним є висновок суду першої інстанції що позивачем пропущений строк для звернення до суду без поважних причин.

Ухвалою суду першої інстанції від 31.10.2018 року відкрите провадження у справі.

Згідно ч. 3 ст.123 КАС якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 123 КАС, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не скористався цією можливістю у встановлений законом строк, а надав позовну заяву з пропуском строку, не надавши докази поважних причин пропуску строку.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для залишення позову без розгляду, після відкриття провадження по справі являються помилковими, оскільки ч. 3 ст.123 КАС передбачено залишення позову без розгляду, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Твердження апелянта щодо порушення судом першої інстанції процедури розгляду справи (тобто відкладення), не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України ,суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення , а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 240, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 16 січня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова