Справа № 0540/6103/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року справа №0540/6103/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., представника відповідачів - Груєнка С.Л., діючого за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 0540/6103/18-а про закриття провадження у справі (головуючий суддя І інстанції - Михайлик А.С.), складену у повному обсязі 26 листопада 2018 року у м. Слов'янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_3 до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2018 року, представник позивача - адвокат - ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області про:

- визнання дії Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, які полягали у вилученні грошових коштів у позивача та зарахування їх до державного бюджету за кодом платежу 31010100 протиправними;

- повернення з державного бюджету перерахованих коштів в сумі 1 718 000,00 грн. позивачу, які внаслідок протиправних дій уповноважених осіб Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перераховані до бюджету (а.с. 4-15 т.1).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року закрито провадження у справі. При прийнятті спірного рішення суд першої інстанції виходив з того, що даний спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства (а.с. 44-47 т.2).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, представник позивача - адвокат - ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для розгляду до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що даний спір є публічно-правовим, оскільки відповідачами у ньому є суб'єкти владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, відтак висновок суду є протиправним (а.с. 50-56 т.2).

08 січня 2019 року від Управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника управління.

09 січня 2019 року до канцелярії Першого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності як позивача так і його представника.

Представник податкових органів, які є відповідачами у даній справі у судовому засіданні наполягав на тому, що спірна ухвала прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, на його переконання спірні правовідносини не є публічно-правовими за своєю суттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника першого та другого відповідачів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду із позовом до податкових органів та казначейської служби про визнання дії, які полягали у вилученні грошових коштів у позивача та зарахування їх до державного бюджету за кодом платежу 31010100 протиправними та повернення належних йому сум.

Суд першої інстанції закрив провадження у справі виходячи з того, що даний спір не має ознак публічно-правового та має розглядатись у порядку цивільного судочинства (приватний інтерес), оскільки спір про повернення спірних сум виник за участю суб'єктів владних повноважень, які у спірних правовідносинах не здійснюють владні управлінські функції, а виступають від імені держави як титульний володілець спірного майна.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є взаємовідносини у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб'єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов'язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола суб'єктів публічно - правового спору, то обов'язковим його учасником є суб'єкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо об'єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення суб'єктом публічного управління суб'єктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно - правовий характер, пов'язаний із сферою реалізації публічної влади.

Тобто, суттєвою ознакою публічно - правового спору є участь у справі суб'єкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших суб'єктів і його рішення є обов'язковими для виконання.

З матеріалів справи вбачається наступне.

В повідомленні заступника начальника управління - начальника першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області полковником податкової міліції Папенко В.І. виконуючому обов'язки начальника ГУ ДФС у Донецькій області Долозіній І.Л. від 21 листопада 2016 року вказано, що співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО спільно з пограничною службою України при спробі проїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_3 через КПВВ "Гнутове" за наслідком огляду автомобіля виявлено коштів на суму 1 718 000 грн. ОСОБА_3 відношення до коштів не має, їх власник не встановлений. Запропоновано вирішити питання про постановку цінностей на облік як безхазяйне майно (а.с. 139 т. 1).

Про виявлені кошти складено акт опису від 20 листопада 2016 року та акт опису і попередньої оцінки майна від 25 листопада 2016 року (а.с. 42-100, 147-176 т. 1).

З пояснень ОСОБА_3 від 21 листопада 2016 року вбачається, що він не обізнаний яким чином вказані кошти потрапили до багажника його автомобіля, кошти йому не належать (а.с. 141-142 т. 1).

Рішенням Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції № 1 від 25 листопада 2016 року про розпорядження безхазяйним майном вирішено передати майно (валюту України) в сумі 1 718 000 грн. до уповноваженого банку.

Актом прийому передачі грошових коштів засвідчено факт передачі 25 листопада 2016 року об 11-30 у приміщені банківської установи ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" заступником начальник управління - начальником першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області полковником податкової міліції Папенко В.І. до Волноваської ОДПІ поліетиленового пакету, в якому знаходились грошові кошти на суму 1 718 000 грн. Мішок опечатано раніше в присутності працівників контрольних служб та свідків, понятих, від яких отримано пояснення (згідно з актом приймання передачі від 21 листопада 2016 року примірник 1 до додатків). Мішок відкрито у приміщенні банку.

Про виявлення грошових коштів у сумі 1 718 000,00 грн., власник яких не відомий, розміщувалося оголошення у газеті "Наше Слово" від 03 грудня 2016 року із проханням власника звернутись до податкового органу (а.с. 101, 102 т. 1).

Листом від 13 грудня 2016 року № 856 Лебединською сільською радою повідомлено Волноваську ОДПІ на її запит від 28 листопада 2018 року про те, що на її території заяв про загублені кошти не надходили (а.с. 103 т. 1).

Запити від 28 листопада 2016 року та від 29 листопада 2016 року із вимогою повідомити про надходження заяв про втрату грошових коштів, а також про відкриття карних справ про крадіжку грошових коштів в сумі 1 718 000 грн. направлялись Волноваською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Волноваського ВП ГУ НП у Донецькій області та Волноваської місцевої прокуратури відповідно (а.с. 105-109 т. 1).

У відповідь на вказані звернення листами Волноваського ВП ГУ НП у Донецькій області від 17 травня 2018 року та Волноваської місцевої прокуратури від 12 червня 2018 року повідомлено, що такі заяви не надходили, відповідні розслідування не проводились (а.с. 236-239 т. 1).

Листом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 19 лютого 2018 року № 7416/10/05-99-41-09 повідомлено позивача, що співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області 18 листопада 2016 року вилучення коштів на суму 2 000 000 грн. у ОСОБА_3 не проводилось, відповідні матеріали до органів досудового розслідування не направлялись, 21 листопада 2016 року представниками Головного управління ДФС у Донецькій області передані за фактом виявлення в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1 718 000 грн., власник яких ОСОБА_3 невідомий, про що складено акт прийому передачі (а.с. 27 т. 1).

У листі Волноваської податкової інспекції від 19 березня 2018 року № 224/10/05-33-10-13 зазначено, що грошові кошти у сумі 1 718 000,00 грн., які передані представникам Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області представником Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області 25.11.2016, перераховані до Державного бюджету України 30 листопада 2016 року за кодом платежу 30010100 (а.с. 24 т. 1).

Аналогічні відомості викладені у листі Волноваської податкової інспекції від 11 квітня 2018 року № 341/10/05-33-10-13 до якого на підтвердження викладеного додано виписку по рахунку (а.с. 20, 21 т. 1).

11 травня 2018 року представник позивача звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області із заявою від 04 травня 2018 року за №108, в якій просив повернути як безпідставно (помилково) зараховані до державного бюджету грошові кошти у сумі 1 718 000 грн. які вилучено з автомобіля марки "AUDI A8", д. н. з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, їх власнику - ОСОБА_3 Заявник в обґрунтування заяви посилався на порушення визначеного Цивільним кодексом України порядку набуття прав на безхазяйне майно.

Листом Волноваської податкової інспекції від 08 червня 2018 року № 24449/10/05-99-17-02-27 повідомлено позивача, що фіскальні органи в силу приписів п.п. 19-1.1.23 п. 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України організовують роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства. Вказано, що відповідне рішення про розпорядження безхазяйним майном - коштами у сумі у сумі 1 718 000 грн. 25 листопада 2016 року прийняте Волноваською ОДПІ під № 1, 01 грудня 2016 року грошові кошти в сумі 1 718 000 грн. зараховані до Державного бюджету України.

Також зазначено, що при зверненні із даною заявою представником позивача не надано належних доказів права власності ОСОБА_3 на вказані кошти, у зв'язку з чим підстави для їх повернення відсутні (а.с. 38 т. 1).

До суду позивачем надано боргову розписку від 16 листопада 2016 року про те, що позивач взяв в борг у гр. ОСОБА_9 кошти у сумі 1 800 000 грн. (а.с. 5 т. 2). За поясненнями позивача, саме ці кошти вилучені в нього на КПВВ "Гнутове".

Перевіряючи обґрунтованість закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п. 19-1.1.23 ст. 19-1 та п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виявлення відповідачами спірних коштів) органи доходів і зборів організовують роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства.

Відповідно до приписів ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Поняття знахідки та порядок набуття права власності на таку річ визначено ст.ст. 337 та 338 цього Кодексу.

Облік, зберігання, оцінка конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним здійснюється у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340.

Відповідно до п. 1 цього Порядку його дія поширюється на майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства; предмети-знахідки, товари та цінності, загублені або залишені у готелях, транспорті, театрах, інших громадських місцях, якщо вони не були затребувані їх власниками протягом установленого законом терміну; скарби, передані фінансовим органам (пункти 5, 6, 7).

Згідно п. 4 вказаного Порядку готівкова валюта України та готівкова іноземна валюта першої групи за Класифікатором іноземних валют та російські рублі, якщо вони не є речовими доказами і не підлягають спеціальному дослідженню, здаються правоохоронними органами, територіальними органами ДФС до уповноважених банків, що їх обслуговують, на спеціально визначені для цієї мети рахунки.

Майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акту опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог - розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами (крім монетарних) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням здійснюється у порядку, встановленому Мінфіном разом з Національним банком (пп. 15 п. 9).

Порядок розпорядження валютними цінностями (крім цінних паперів), дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, що переходять у власність держави затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.99 N 11 та Постановою Правління Національного банку України від 31.03.99 N 153 (далі - Порядок № 153).

Відповідно до п. 1.2.1 цього Порядку валюта України, іноземна валюта всіх груп за Класифікатором іноземних валют Національного банку України, яка вилучена в юридичних і фізичних осіб правоохоронними, податковими та митними органами за порушення чинного законодавства до прийняття судового рішення чи іншого рішення про перехід валютних цінностей згідно з чинним законодавством у власність держави, прийнята митними органами на зберігання у випадках, передбачених чинним законодавством, виявлена будь-якими органами як безхазяйна, знахідки, спадкова, подарована державі, в п'ятиденний термін інкасується відповідними службами, що займаються перевезенням валютних цінностей до уповноважених банків. Тобто до Державного експортно-імпортного банку (Укрексімбанк), Акціонерно-комерційного агропромислового банку "Україна", Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку "Промінвестбанк", Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку, Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль", з якими Головним управлінням Державного казначейства укладено Угоди про обслуговування Державного бюджету.

Відповідно до п. 1.2.2 Порядку № 153 уповноважені банки приймають зазначені грошові кошти на підставі листа, опису цінностей із зазначенням найменування та номіналу, номерів банкнот та документів, що підтверджують факт вилучення, і не пізніше наступного банківського дня: гривні, англійські фунти стерлінгів, долари США, німецькі марки, французькі франки, італійські ліри, швейцарські франки, японські єни та російські рублі - оприбутковують у касу із зарахуванням на рахунки правоохоронних, митних, податкових, фінансових органів (організацій), нотаріальних органів (далі - розпорядники коштів). Указані рахунки відкриваються уповноваженими банками за балансовим рахунком "Кошти, вилучені уповноваженими органами".

Згідно з п.п. 1.3.1. п.1.3 Порядку № 153 у триденний строк після набуття законної сили відповідним рішенням про перехід валютних цінностей у власність держави або закінчення терміну зберігання валютних цінностей, прийнятих митними органами гривні з рахунків "Кошти, вилучені уповноваженими органами" за дорученням розпорядника коштів перераховуються уповноваженими банками до Державного бюджету".

Проаналізувавши вищевказані норми права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що титульним володільцем коштів у сумі 1 718 000 грн. після перерахування коштів до Державного бюджету України виступає держава. Вказані кошти набуті державою як безхазяйне майно, тобто майно, власник якого не відомий, в той час як позивач наполягає на тому, що має право власності на спірні кошти, які протиправно вибули з його володіння.

Відтак, достеменно можна зробити висновок, що податкові органи у даному випадку виступають в якості органів, наділених функціями обліку та розпорядження безхазяйним майном (виступають від імені держави як титульний володілець грошових коштів, на які, як наполягає позивач, він має право власності), ці дії не стосується здійснення ними владних управлінських та контролюючих функцій.

З чого вбачається, що предметом оспорювання у даній справі є відносини, що пов'язані суто з захистом права власності позивача на майно, відтак, у даному випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищевикладене, предмет даного спору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі, при цьому, доводи апеляційної скарги повністю нівелюються вищевказаними нормами права та правовими висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що даний спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - адвоката - ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 0540/6103/18-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 0540/6103/18-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 09 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 січня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Е.Г. Казначеєва

Г. М. Міронова