Справа № 1340/4647/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4647/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.

за участю

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представника відповідача не прибув

представник третьої особи не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Добрянської сільської та зобов'язання вчинити дії, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Держгеокадастру у Стрийському районі.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій містяться вимоги :

- визнати протиправною відмову Добрянської сільської ради Стрийського району Львівської області в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва орієнтовною площею 0,10 га.

- зобов'язати Добрянську сільську раду Стрийського району Львівської області розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га. та прийняти законне рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є постраждалим учасником Революції Гідності, має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". 20.03.2018 року позивач звернувся з відповідними клопотаннями (заявами) до сільського голови Добрянської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га. в межах села Добряни Стрийського району Львівської області. Відповідач поставив дане клопотання на розгляд XХІ сесії VIІ демократичного скликання Добрянської сільської ради Стрийського району Львівської області 21 червня 2018 року та за результатами розгляду клопотань позивача відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Добрянської сільської ради, посилаючись на те, що пропозиція не приймається у зв'язку з тим, що не набрала достатньої кількості голосів під час голосування. Вважає, що відповідачем не наведено належних підстав передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили такий задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свого відношення до позову не висловив.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо позову не надавав.

Суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутністю представника відповідача та представника третьої особи, оскільки на адресу суду не надходило клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, оскільки суб'єкт владних повноважень не подав відзиву на позов без поважних причин, суд кваліфікує це як визнання позову.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та

встановив:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постраждалий учасник Революції Гідності та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданого 03 липня 2018 року. (а.с.9)

20.03.2018 року позивач звернувся з клопотаннями (заявами) до сільського голови Добрянської сільської ради для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га. в межах села Добряни Стрийського району Львівської області. (а.с.10,11,12)

Згідно витягу з протоколу № 22 від 21.06.2018 року Добрянської сільської ради Стрийського району Львівської області за результатами голосування депутатів XХІ сесії VIІ демократичного скликання відмовили у зверненні (заяві) та не прийняли таку. (а.с.20-21)

Листом від 06.07.2018 року сільський голова Добрянської сільської ради повідомив позивача, що йому було відмовлено в погодженні клопотань, у зв'язку із меншістю підтримки голосів депутатів на звернення. (а. с. 13)

Листом від 14.09.2018 року №251 відповідач повідомив представника позивача, що станом на 21.06.2018 року та станом на 12.09.2018 року зарезервованих земельних ділянок передбачених учасникам АТО та прирівняних до них осіб в наявності немає. (а.с.16)

Відповідно до листів Добрянської сільської ради від 24.09.2018 року №273, № 274 позивача повідомлено, що на пленарних засіданнях сільської ради питання щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Добрянської сільської ради не розглядалося у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок, а у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та для ведення садівництва відмовлено більшою кількістю депутатів які проголосували проти. (а.с.14,18-19)

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 22 ЗК України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, пунктом "а" частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянам у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач дотримався передбачених ч. 6 ст. 118 ЗК України вимог до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а саме зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, проте в матеріалах справи відсутні докази надання до заяви графічних матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондує ч.3 ст.23 Земельного кодексу України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних положень законодавства, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Згідно частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

В свою чергу, відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Судом встановлено з матеріалів справи, що позивач, має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Судом з матеріалів справи встановлено, що обґрунтовуючи відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та для ведення садівництва, відповідач покликається на відсутність вільних земельних ділянок та кількістю голосів депутатів які проголосували проти.

Проте наведені відповідачем підстави відмови не передбачені статтею 118 ЗК України, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зазначає, що вказана відмова невмотивована та не містить посилання на норми законодавства, що свідчить про формальний розгляд заяви позивача.

Таким чином, позовну вимогу про визнання протиправною відмови Добрянської сільської ради Стрийського району Львівської області в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва орієнтовною площею 0,10 га. належить задовольнити.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу «належного урядування», який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», п. 120, «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Рисовський проти України" (Заява N 29979/04 пп.70,71) суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70 рішення).

З урахуванням даного рішення, відповідач уникнув свого обов'язку щодо належного розгляду заяв позивача , а тому він і повинен виправити свою бездіяльність, що цілком відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказане, з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Добрянську сільську раду Стрийського району Львівської області розглянути заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га., з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано відзиву на позовну заяву та належних доказів правомірності відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га. в межах села Добряни Стрийського району Львівської області.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Добрянської сільської ради Стрийського району Львівської області в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва орієнтовною площею 0,10 га.

3. Зобов'язати Добрянську сільську раду Стрийського району Львівської області (вул. Шевченка, 32, с.Добряни, Стрийський район, Львівської області, 82400; ) розглянути на найближчому пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,20 га. та для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,10 га., з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 11.01.2019 року.

Суддя Коморний О.І.