Справа № 808/1441/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 січня 2019 року (10:20)Справа № 808/1441/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Калашник Ю.В., за участю секретаря судового засідання Аксьонової С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11-г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування рішення в частині,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - позивач або ПАТ «Запоріжжяобленерго») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач або Офіс ВПП ДФС), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення № від 19.02.2018, прийняте відповідачем, в частині суми 120000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.02.2018 ПАТ «Запоріжжяобленерго» отримало рішення № від 19.02.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 6937663,58 грн., у т.ч. штраф - 5594746,63 грн. та пеня -1342916,95 грн., яке прийняте відповідачем на підставі акту № 65/28-10-47-09/00130926 від 01.02.2018 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звітах за період травень, липень-жовтень 2017 року». Так, за результатами перевірки встановлено несвоєчасна сплата сум єдиного внеску в період з 21.06.2017 по 30.01.2018 у розмірі 27 973 733,15 грн., нарахованих позивачем за звітні періоди травень, липень-жовтень 2017 року. В розрахунку пені та фінансових санкцій до рішення зазначено наступне: недоїмка з єдиного соціального внеску (ЄСВ) по звіту (декларації) ПАТ «Запоріжжяобленерго» з ЄСВ за травень 2017 року (граничний термін сплати 20.06.2017) в сумі 4 656 905,00 грн. була повністю погашена ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 22.06.2017 по 30.06.2017; недоїмка з єдиного соціального внеску (ЄСВ) по звіту (декларації) ПАТ «Запоріжжяобленерго» з ЄСВ за липень 2017 року (граничний термін сплати 21.08.2017) в сумі 2 684 050,70 грн. була повністю погашена ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 24.10.2017 по 30.10.2017; недоїмка з єдиного соціального внеску (ЄСВ) по звіту (декларації) ПАТ «Запоріжжяобленерго» з ЄСВ за серпень 2017 року (граничний термін сплати 20.09.2017) в сумі 8 744 065,60 грн. була повністю погашена ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 30.10.2017 по 24.11.2017; недоїмка з єдиного соціального внеску (ЄСВ) по звіту (декларації) ПАТ «Запоріжжяобленерго» з ЄСВ за вересень 2017 року (граничний термін сплати 20.10.2017) в сумі 9 318 567,84 грн. була повністю погашена ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 24.11.2017 по 10.01.2018; недоїмка з єдиного соціального внеску (ЄСВ) по звіту (декларації) ПАТ «Запоріжжяобленерго» з ЄСВ за жовтень 2017 року (граничний термін сплати 20.11.2017) в сумі 9 053 008,43 грн. була частково погашена ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 10.01.2018 по 30.01.2018 на суму 2 570 144,01 грн. Несвоєчасна сплата позивачем єдиного соціального внеску, задекларованого у звітах за періоди травень, липень-жовтень 2017 року викликано об'єктивними обставинами, які знаходяться поза межами впливу ПАТ «Запоріжжяобленерго». Основними видами діяльності позивача є постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передача електричної енергії місцевими (локальними) електромережами на території Запорізької області. Позивач використовує у своїй діяльності поточні рахунки та рахунки із спеціальним режимом використання. При цьому, використовувати кошти для здійснення платежів, не пов'язаних із оплатою електричної енергії, зокрема, для сплати податків та зборів, позивач може виключно з поточних рахунків, основним джерелом поповнення якого є надходження коштів за алгоритмом розподілу з рахунків із спеціальним режимом використання. Отже, позивач не може впливати ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму, встановленого Національною комісією, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (НКРЕКП), і лише алгоритмом визначається частка, яка перераховується на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго» з рахунків із спеціальним режимом використання. У період з 01 по 27 грудня 2017 року, у зв'язку з неправомочністю НКРЕКП (відсутності встановленого законом кворуму для прийняття рішень), відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1136 від 19.07.2000 «Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України», всі кошти, що надійшли за спожиту електричну енергію на поточні рахунки із спеціальним режимом використання позивача, установи уповноваженого банку перераховували на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії (ДП «Енергоринок»). Вищезазначені обставини фактично призвели до того, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» в липні 2017 року - січні 2018 року практично не отримувало на свої поточні рахунки коштів, необхідних для сплати податків, ЄСВ, виплати заробітної плати. За період червень 2017 року - лютий 2018 pоку, внаслідок регуляторних дій НКРЕКП, сума заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» по виплаті заробітної плати перед найманими працівниками збільшилась із 40,7 млн. грн. до 204,8 млн. грн. Враховуючи викладене, ПАТ «Запоріжжяобленерго» не мало об'єктивної можливості та правових підстав своєчасно в повному обсязі сплатити єдиний соціальний внесок за травень, липень-жовтень 2017 року, оскільки відповідно до абз.2 ч.12 ст.9, ч.2 ст.24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст.15 Закону України «Про оплату праці», ст.97 Кодексу законів про працю України сплата ЄСВ мала здійснюватись після погашення заборгованості по виплаті заробітної плати, або одночасно з її виплатою. З урахуванням вищезазначеного просить скасувати рішення № від 19.02.2018, прийняте відповідачем, в частині суми 120000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 19.06.2018.

11.06.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 17851), відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що враховуючи вимоги ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника відповідно до ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування». Отже, нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не передбачено підстав для перенесення строків сплати єдиного внеску чи звільнення від відповідальності за порушення строків такої сплати у випадку несвоєчасного фінансування та наявності заборгованості з інших платежів, у тому числі і заборгованості з виплати заробітної платині. Існування заборгованості по заробітній платі перед найманими працівниками позивача, не звільняє від виконання позивачем обов'язку зі сплати єдиного внеску. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДФС прав, у зв'язку із чим просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 19.06.2018 провадження у справі зупинено до 23.08.2018.

Ухвалою суду від 23.08.2018 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 23.08.2018 провадження у справі зупинено до 10.01.2019.

Ухвалою суду від 10.01.2019 провадження у справі поновлено.

10.01.2019 до суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 1012) про розгляд справи у порядку письмового провадження. Представник відповідача проти задоволення клопотання не заперечує, про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Оскаржуване Рішення № від 19.02.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (Запорізьке управління), згідно з яким донараховано єдиного внеску на загальну суму 6937663,58 грн., з яких: штраф - 5 594 746,63 грн.; пеня - 1 342 916,95 грн. (а.с.13).

Суми, використані відповідачем для нарахування штрафу і пені кореспондують даним, викладеним в Акті №65/28-10-47-09/00130926 від 01.02.2018 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звітах за період травень, липень-жовтень 2017 року», яким встановлена несвоєчасна сплата сум єдиного внеску у розмірі 27 973 733,15 грн., нарахованих позивачем за звітні періоди травень, липень-жовтень 2017 року (а.с.10-11).

Позивачем надано до суду Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за травень, липень-жовтень 2017 року, а також докази про їх надіслання до контролюючого органу (а.с.20-29).

Позивачем не оскаржуються дії відповідача з приводу обліку Звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Предметом спору є лише Рішення № від 19.02.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Судом досліджені докази того, що за період травень 2017 року - березень 2018 pоку сума заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» по виплаті заробітної плати перед найманими працівниками збільшилась (а.с.30-38).

Позивачем до суду не надано Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1ДФ), «Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за всі періоди, за які нараховано штраф спірним рішенням.

Відповідно до п.16.1 ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Як зазначено у п.1.4 глави 1 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої 21.01.2004 постановою Правління Національного банку України №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (надалі - «Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»), терміни в цій Інструкції вживаються в такому значенні: безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді; платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача; платник - особа, з рахунку якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки разом з відповідною сумою коштів.

Згідно з п.2.15 глави 2 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Позивачем не подано до суду платіжних документів (платіжних доручень) з відмітками банку про неможливість виконання внаслідок відсутності коштів на рахунках клієнта.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як зазначено у ч.1 ст.4 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; (…).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (…).

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» , та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (…).

Надані до суду позивачем докази свідчать про нарахування, але не виплату працівникам заробітної плати через відсутність коштів на рахунках.

Як передбачено абз.1 ч.5 ст.9 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно до абз.1,2 ч.8 ст.9 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Як зазначено у ч.12 ст.9 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

На думку суду позивач дійшов хибної думки про те, що у разі фактичної несплати нарахованої заробітної плати через відсутність коштів на рахунках він є звільненим і від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за періоди невиплати такої заробітної плати.

Відтак, відповідачем доведено всі суми, зазначені у Рішенні № від 19.02.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та розрахунку до нього.

Разом з цим, надаючи правову оцінку діям Офісу ВПП ДФС стосовно прийняття Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 19.02.2018 суд бере до уваги те, що згідно п.3 ч.1 ст.14 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів зобов'язані: здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Як зазначено в ч.10 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до п.1 Розділу VІІ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої 20.04.2015 наказом Міністерства фінансів України №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 за №469), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (надалі - «Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Як передбачено п.2 Розділу VІІ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: (…) 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди. Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний квартал (…).

У п.5 Розділу VІІ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено, що на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (…).

Згідно з п.7 Розділу VІІ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках. (…).

Суд вважає, що відповідач мав правові підстави для прийняття Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 19.02.2018.

Відтак, відповідачем додержано приписи ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Розділу VІІ «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» при направленні ПАТ «Запоріжжяобленерго» Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 19.02.2018 (у тому числі й у частині суми 120000,00 грн.).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11-г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування рішення в частині, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10.01.2019.

Суддя Ю.В. Калашник