Справа № 1140/3215/18
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Кропивницький Справа № 1140/3215/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання наказу протиправним в частині, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.09.2018 №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах», в частині включення до вказаного переліку, земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.03.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою;

- визнати бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області протиправною;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Також позивач просить суд зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати, у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона в травні 2018 року зверталась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправною відмову в наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою та відповідно зобов'язати надати дозвіл на розробку такого проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Рішенням суду від 22.05.2018 року її позовні вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задоволено частково, зокрема визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладену у листі від 13.04.2018 року № К-3069/0-2609/0/17-18, а також зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути її заяву від 15.03.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Позивач зазначає, що після повторного розгляду її заяви від 15.03.2018 р. відповідачем повторно відмовлено їй у наданні відповідного дозволу та зазначено, що запропонована нею для передачі у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах».

ОСОБА_1 вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною, також протиправним вважає наказ відповідача від 19.09.2018 №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах», в частині включення до вказаного переліку, земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної нею на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.03.2018 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Відтак, просить суд зобов'язати Головне управління прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскаржуваний позивачем наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.09.2018 №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» є законним, а бездіяльність - надуманою, тому просить суд відмовити в задоволенні заявленого позову в повному обсязі. Додатково представник відповідача у відзиві вказує, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова управління у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку позивача, є протиправною, не має наслідком порушення його прав та інтересів як особи, яка має намір отримати земельну ділянку. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача посилається на правові висновки Верховного Суду, що висловлені в постановах від 31.01.2018 р. у справі № 814/741/16 та постанові від 14.03.2018 р. у справі № 804/3703/16 (а.с.27-30).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Позивач 15.03.2018 р. звернулась до відповідача із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с.10).

Листом Головного управління від 13.04.2018 р. К-3069/0-2609/0/17-18 повідомлено ОСОБА_1 про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відмову мотивовано тим, що нібито щодо вказаної земельної ділянки відповідачем надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі (а.с.11).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 р. у справі №811/1368/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладену в листі від 13.04.2018 р. № К-3069/0-2609/0/17-18 та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути її заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 15.03.2018 р. (а.с.12-13).

Згідно з судовим рішенням встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_1 подано всі необхідні документи, передбачені ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, при цьому відповідач не надав суду доказів з яких вбачається, що бажана земельна ділянка не може бути передана у власність, а тому суд дійшов висновку про протиправність такої відмови (а.с.12-13).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 р. у справі №811/1368/18 набрало законної сили 11.09.2018 р.

Судом встановлено, що відповідачем, на підставі вищевказаного рішення суду повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.03.2018 р.

За результатами такого розгляду Головним управлінням позивачу направлено лист-відповідь від 05.10.2018 р. №К-3069/0-6749/0/17-18, у якому зазначило про відмову у задоволенні її заяви, оскільки запропонована нею земельна ділянка для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» (а.с.32-33).

Вказану бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач вважає протиправною, тому остання звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст п.п. "в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п. "б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1, 7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 р. №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, однак за умови, якщо такого права вона не використала раніше.

Документальних доказів використання позивачем раніше такого права відповідач до суду не надав.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Проаналізувавши норми Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як зазначалось вище 22.05.2018 року Кіровоградський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким зобов'язав Головне управління, зокрема, повторно розглянути заяву позивача від 15.03.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Зазначене вище рішення суду набрало законної сили 11.09.2018 року (апеляційний суд повернув апеляційну скаргу відповідачу).

Судом встановлено, що 19.09.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області винесено наказ №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» (а.с.34).

До цього переліку увійшла земельна ділянка, на яку претендувала позивач (а.с.10-зворотний бік, а.с. 35).

Приписами статей 134-136 Земельного кодексу України встановлено, що відповідач наділений правом визначати перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або права на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Однак, на час прийняття оскарженого наказу набуло законної сили рішення суду, якими зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

А тому, як вбачається, Головне управління, прийнявши згадане рішення, намагалось ухилитися від виконання рішення суду, застосовуючи приписи ч.3 ст.136 Земельного кодексу України, якою встановлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Прийняття суб'єктом владних повноважень рішень зі згаданим мотивом суперечить принципу верховенства права, котрий є основною засадою адміністративного судочинства відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно положень частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Більше того, оскаржуваний в частині наказ протирічить приписам статті 129-1 Конституції України, якою встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, вбачається, що відповідач, будучи державним органом і боржником у виконавчому провадженні, прийняв рішення, котрим намагався звільнитись від виконання судового рішення, оскільки наказ №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» прийнято 19.09.2018 року, тобто після набрання рішенням суду від 22.05.2018 року законної сили.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність наказу відповідача від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах», в частині включення до вказаного переліку, земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.03.2018 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що позивачу задоволена позовна вимога про протиправність наказу відповідача від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах», в частині включення до вказаного переліку, земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.03.2018 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав позивача вийти за межи позовних вимог та скасувати наказ від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» в цій же частині, в якій він визнаний судом протиправним.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає неприйняття відповідачем у встановлений законом строк рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою та надіслання їй листа-відповіді від 05.10.2018 р. №К-3069/0-6749/0/17-18, у якому зазначено про відмову у задоволенні її заяви у зв'язку з прийняттям наказу від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» - бездіяльністю Головного управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, яку слід визнати протиправною.

Так, статтею 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі, з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу (ч.2 ст.135 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 135 ЗК України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, або державний виконавець у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Згідно з ч.1 ст.136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Частина 3 статті 136 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Тобто, положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Згідно листа відповідача від 05.10.2018 р. №К-3069/0-6749/0/17-18 вбачається, що Головним управлінням було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 оскільки відповідачем прийнято оскаржуваний в частині наказ від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах».

Враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом з відповідними позовними вимогами наказ від 19.09.2018 р. №820 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» скасовано не було, тому останній був чинним.

З огляду на ч.3 ст.136 Земельного кодексу України (в якій визначена заборона відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги) Головне управління, відмовляючи листом від 05.10.2018 р. №К-3069/0-6749/0/17-18 ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, діяло правомірно, відповідно до норм Земельного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновків про відсутність протиправної бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка, на думку позивача, полягала у неприйнятті у встановлений законом строк рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, а відтак суд відмовляє у задоволені даної позовної вимоги.

Що стосується позовної вимоги, в якій ОСОБА_1 просить зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки заява позивача від 15.03.2018 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, суд вважає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за її заявою має бути відновлено шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути дану заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані дії відповідача протиправними.

Щодо доводів відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву та посилання на правові висновки Верховного Суду, що висловлені в постановах від 31.01.2018 р. у справі №814/741/16 та постанові від 14.03.2018 р. у справі №804/3703/16, суд зазначає, що у справах, які розглядались Верховним судом встановлено, що позивачу не було у місячний строк надано дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні. Верховний суд вказав, що суди попередніх інстанцій встановили ту обставину, що відповідач надавав відмову позивачу поза місячним строком, а тому позивач мав право замовити проект землеустрою без отримання такого дозволу за принципом так званої "мовчазної згоди". Таким чином, за вказаних та встановлених судами попередніх інстанцій обставин у позивача відсутні перешкоди у замовленні проекту землеустрою.

Натомість у даній справі, яка розглядається, Головним управлінням у місячний строк надано позивачеві відповідь про відмову у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином, вказані обставини позбавляють права позивача замовити проект землеустрою за принципом "мовчазної згоди", тобто без отримання відповідного дозволу, а доводи відповідача про не порушення прав та інтересів позивача як особи, яка має намір отримати земельну ділянку є необґрунтованими.

Щодо зобов'язання відповідача подати, у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн. за три позовні вимоги немайнового характеру, дві з яких є похідними.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 139 КАС України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030, ) про визнання наказу протиправним в частині, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.09.2018 №820 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах", в частині включення до вказаного переліку, земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15 березня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 15 березня 2018 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області код ().

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун