Справа № 148/284/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/284/17

Головуючий у 1-й інстанції: Саламаха О.В.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

15 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського Василя Григоровича на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського Василя Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. ПРОЦЕДУРА

1. В лютотому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського Василя Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

2. В оґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою від 06.02.2016 за № 04/14, винесеною інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г., на підставі протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності від 31.01.2017 за №006530, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за правопорушення, передбачене ст. 65 КУпАП. Вважав притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним та просив скасувати постанову.

3. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року позов задоволено частково.

4. Cкасовано постанову за № 04/14 від 06.02.2016, винесену інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського В.Г. щодо накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, провадження у справі закрито.

5. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

6. Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. 31.01.2017 Інспектором щодо позивача складено протокол № 006530, за ст. 65 КУпАП, у якому вказано, що ОСОБА_3 у вересні - жовтні 2016 року здійснив незаконну порубку у прибережній захисній смузі ставків, які знаходяться за межами с. Михайлівка, на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 8 - 9).

8. Постановою Інспектора № 04/14, датованою 06.02.2016, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів (170 грн.) (а.с. 10 - 11).

9. Згідно листа № 257 від 06.10.2016, Михайлівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, звернулася, до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, щодо вжиття заходів по відношенню до ОСОБА_3, який здійснив самовільну порубку дерев біля орендованих ним водних об'єктів (а.с. 22).

10. Відповідно до перелікової відомості від 13.10.2016, на землях водного фонду Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами с. Михайлівка, виявлено порубку дерев породи «верба» у кількості 23 шт. (а.с. 23).

11. У відповідності інформації Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за № 268 від 13.10.2018, з приводу надання дозволу на видалення зелених насаджень ніхто не звертався та такі дозволи сільською радою не видавалися (а.с. 24).

12. Також, за результатами розгляду звернення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Тульчинським ВП НВП ГУНП у Вінницькій області складено висновок, згідно якого ОСОБА_3 у зв'язку з природними явищами здійснив порізку старих та поламаних дерев, які знаходилися біля орендованих ним водних об'єктів на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 26)

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

13. Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки дії пов'язані з порубкою позивачем дерев у прибережній захисній смузі ставків, які знаходяться за межами с. Михайлівка, на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, вчинено 04.10.2016, строк протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення сплив 04.12.2016.

14. Оскільки, постанова Інспектора винесена 06.02.2017, тобто після спливу строку встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП, суд вважає, що Інспектор дійшов помилкового висновку про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП, слід закрити.

15. Також суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача щодо винесення постанови незаконними через невстановлення обставин, які вказували б на протиправність чи незаконність дій Інспектора в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення чи винесення постанови № 04/14 від 06.02.2016 та відсутність доказів на підтвердження зазначених обставин.

IV. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції на заперечення відповідача уваги не звернув і в порушення вимог КАС України мотивував свою позицію лише доводами позивача та не надав належної правовової оцінки міркуванням і письмовим доказам відповідача, не прийняв їх до уваги, дійсних обставин справи не з'ясував.

17. Щодо пропуску строку, протягом якого можливе накладення стягнення, вказав, що в даному випадку інспектором було застосовано норми ч.5 ст.38 КУпАП, згідно положень якої у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

19. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

21. Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

22. Згідно до ч. 1ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

23. Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

24. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

25. Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

26. Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

27. Частиною 1ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

28. Відповідно до статті 38 КУпАП адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю. Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

29. Таким чином, триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

30. У даному випадку дії ОСОБА_3 не мають ознак триваючого правопорушення, а тому недотримання установлених строків притягнення особи до відповідальності виключає застосування санкцій.

31. Відповідно до п.7 ч.1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

32. Як встановлено з матеріалів справи, правопорушення вчинено 04.10.2016 року, а оскаржувана постанова прийнята відповідачем 06.02.2017 року.

33. З огляду на те, що правопорушення, вчинене позивачем, не носить характер триваючого, та на час винесення спірної постанови відповідача закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідачем протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

34. Посилання відповідача в обґрунтування апеляційної скарги щодо застосування відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови ч.5 ст.38 КУпАП є необґрунтованими та висновки суду попередньої інстанції не спростовують, оскільки судом встановлено, що у даній справі рішення про закриття кримінального провадження не приймалось, матеріали справи місять лише висновок про результати розгляду заяви Державної екологічної інспекції м.Вінниця, тому в даному випадку відсутні підстави для застосування відповідачем ч.5 ст.38 КУпАП.

35. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова відповідача винесена не у відповідності до вказаних правових норм, тому вважає необґрунтованими доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права та наявність обставин для скасування судового рішення з цих підстав.

36. Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

37. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

38. З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванського Василя Григоровича залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 січня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.