Справа № 810/641/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/641/18 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотов І.В.

при секретарі Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Київській області та Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Київській області, Ліквідаційної комісії Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Білоцерківського міського відділення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Київській області від 06.11.2015 № 597 о/с в частині звільнення позивача з посади інспектора сектору зав'язків з громадськістю Білоцерківського міського відділу за спеціальним званням старшого лейтенанта міліції, зобов'язати ГУ НП у Київській області поновити на рівнозначній посаді, стягнути заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу, починаючи з 06.11.2015.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області від 06 листопада 2015 року № 597 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції у Київській області поновити на посаді старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про залишення позовних вимог без розгляду.

Представник апелянтів підтримав апеляційні скарги, просив їх задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача та позивач заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходила службу в органах внутрішніх справ України (наказ Київського національного університету внутрішніх справ № 568) з 01.09.2009; остання займана посада - інспектор сектору зв'язків з громадськістю Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області, спеціальне звання - старший лейтенант міліції.

06.11.2015 ГУ МВС України в Київській області видано наказ № 597о/с, яким ОСОБА_3 звільнено із займаної посади за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114), у запас Збройних Сил України через скорочення штатів.

Як встановлено, з наказом про звільнення від 06.11.2015 № 597 о/с позивач ОСОБА_3 ознайомлена під особистий підпис 12.11.2015.

В матеріалах справи міститься розписка позивача про те, що вона отримала трудову книжку в день звільнення, а саме 06.11.2015.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Частиною 1 статті 123 КАС України, передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об'єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Згідно п. 8 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3,4 статті 123 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2015 ГУ МВС України в Київській області видано наказ № 597о/с, яким ОСОБА_3 звільнено із займаної посади за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, у запас Збройних Сил України через скорочення штатів.

Як встановлено, з наказом про звільнення від 06.11.2015 № 597 о/с позивач ОСОБА_3 ознайомлена під особистий підпис 12.11.2015 року, про що свідчить розписка позивача про те, що вона отримала трудову книжку в день звільнення - 06.11.2015.

Разом з тим, адміністративний позов згідно штемпелю Київського окружного адміністративного суду, подано до суду 08.02.2018 року, тобто з значним пропуском строку передбаченого вимогами чинного законодавства, а саме шестимісячного строку звернення до суду за захистом його прав від порушень з боку відповідача.

Колегія суддів не вважає, що доводи позивача, що під час звільнення вона перебувала у декретній відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, та звільнення відбулось наступного дня після народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також те, що через тиждень після пологів, 12.11.2015 її викликали для ознайомлення з наказом про звільнення під підпис, можуть бути визнані такими, що є поважними, оскільки з моменту звільнення до моменту подачі позовної заяви пройшло майже три роки.

А тому, зазначені обставини, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для поновлення процесуального строку для звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до ч.3-4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, оскільки позивач про порушення свого права дізналась 06.11.2015 року про що свідчать матеріали справи, а з даним позовом звернулась лише 08.02.2018 року, тобто з пропуском строку майже на три роки, тому заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги надані позивачем, 14.01.2019 року, додаткові докази, стосовно того, що нею пропущено строк з поважних причин, так, як її дитина постійно потребувала нагляду матері, оскільки з наданих позивачем виписок з лікарень, вбачається, що дитина позивача потребувала необхідних консультацій фахівців у галузі медицини, що не потребує триваючого періоду часу.

Також, як пояснила сама позивач у судовому засіданні 11.12.2018 року в суді апеляційної інстанції, її чоловік в даний період також був звільнений з роботи та перебував дома, а тому посилання позивача на той факт що їй не було з ким лишити дитину, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття рішення з порушенням чинного законодавства.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Київській області та Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Київській області, Ліквідаційної комісії Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Білоцерківського міського відділення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Федотов І.В.

Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2019 року.