Справа № 420/188/19
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/188/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Салюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою Головного управління ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків Фермерського господарства «Бор»,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 о 16:15 год. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків Фермерського господарства «Бор» згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 11.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначив, що 09.01.2019 ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ № 75 про проведення позапланової документальної виїзної перевірки Фермерського господарства «Бор», на підставі якого 11.01.2019 о 10:30 год. співробітниками податкового управління здійснено вихід за податковою адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Уютна, 17. Однак директор ФГ «Бор» відмовив у допуску посадових осіб до перевірки, у зв'язку із чим складено відповідний акт. В подальшому, 11.01.2019 о 15:50 начальником ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого заявник просить підтвердити в даній заяві.

Ухвалою судді від 11.01.2019 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 14.01.2019 о 15:00 год.

Вищезазначену ухвалу 11.01.2019 розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України. Також судом вчинено спробу повідомити ФГ «Бор» про час та місце судового засідання за зазначеним в ЄДРПОУ телефоном: , проте спроба виявилась безрезультатною, телефон не працює (дзвінки не проходять). Електронна пошта у відповідача також відсутня.

14.01.2019 до суду від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до суду не з'явився, заперечення проти заяви не надав, про час та місце судового розгляду справи, в силуст.268 КАС України, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що з метою забезпечення об'єктивності та прозорості при здійсненні контрольно-перевірочної роботи та на виконання вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, для проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання та згідно із доповідною запискою начальника управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Білоус М.А. від 09.01.2019 № 18/11/15-32-14-08 заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області Бондаренко А. видано наказ від 09.01.2019 № 75 про проведення документальної позапланової перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства ФГ «Бор» за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 тривалістю 5 робочих днів.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України та наказу від 09.01.2019 № 75ГУ ДФС в Одеській області видано направлення на проведення перевірки від 10.01.2019 №№ 50/14-08, 49/14-08, 46/14-08, 44/14-08, 45/14-08, 40/14-08, 41/14-08, 42/14-08, 43/14-08, 47/14-08, 48/14-08.

З огляду на матеріали справи, 11.01.2019 о 10:30 год. співробітники податкового органу прибули за податковою адресою ФГ «Бор»: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Уютна, 17, проте співробітникам управління керівником ФГ «Бор» ОСОБА_3 було відмовлено у допуску до фактичної перевірки, про що складені акт про відмову отримання наказу про проведення фактичної перевірки та ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки від 11.01.2019 № 21/15-32-14-08/328179, акт відмови від допуску до перевірки від 11.01.2019 № 22/15-32-14-08, акт відмови від підпису акту відмови від допуску до перевірки від 11.01.2019 № 23/15-32-14-08.

На підставі викладеного заступник начальника ГУ ДФС в Одеській області Попов В. звернувся в порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків до начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5, зазначивши у зверненні в якості підстави для застосування арешту - факт відмови від проведення фактичної перевірки та пославшись на положення пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України.

На підставі викладеного начальником ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 о 15:50 годині 11.01.2019 прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФГ «БОР» за місцем фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Уютна, 17.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що вищезазначене рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків підлягає підтвердженню, у зв'язку з наступним.

Провадження у справах, порушених за заявою органів доходів і зборів, поданою на підставі статті 283 КАС України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального.

Це провадження є спеціальним видом провадження, в якому суд не вирішує публічно-правовий спір, а здійснює контроль за рішеннями чи діями органу доходів і зборів, які впливають або можуть вплинути на права та інтереси осіб (насамперед, платників податків) у публічних правовідносинах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Визначаючись щодо вимог в частині визнання обґрунтованим рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Стаття 94 ПК України визначає, що умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення (п. 94.5).

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України).

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.6.1 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10 ст. 94 ПК України).

Аналогічні за змістом норми містяться й у пунктах 1, 2 Розділу VI Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 14.07.2017 № 632, згідно з яким керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що контролюючі органи мають право звернутися до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків у разі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, на підставі відповідного рішення керівника контролюючого органу.

З огляду на матеріали справи, 11.01.2019 посадова особа ФГ «Бор» ОСОБА_3 відмовилась від отримання копії наказу та направлень на перевірку, а також не допустила представників контролюючого органу до проведення позапланової документальної виїзної перевірки, що підтверджується актом про відмову отримання наказу про проведення фактичної перевірки та ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки від 11.01.2019 № 21/15-32-14-08/328179, актом відмови від допуску до перевірки від 11.01.2019 № 22/15-32-14-08, актом відмови від підпису акту відмови від допуску до перевірки від 11.01.2019 № 23/15-32-14-08.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкове служби до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 ПК України, згідно з якою арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить контролюючому органу, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням суду на підставі звернення податкового органу.

Адміністративний арешт майна платника податків припиняється: 1) або у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту (підпункт 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України); 2) або на підставі рішення органу державної податкової служби про звільнення майна з під арешту, яке приймається протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли такому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення адміністративного арешту (пункт 94.20 статті 94 Податкового кодексу України).

У свою чергу, звільнення коштів з-під арешту відповідно до абзацу третього пункту 94.2 статті 94 ПК України банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

При цьому, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Наведене також підтверджується Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків затвердженого наказом Міністерства Фінансів України №632 від 14.07.2017.

Розділ VII цього Порядку визначає саме особливості застосування арешту коштів на рахунках платника податків як різновиду адміністративного арешту майна.

При цьому, згідно з пунктом 7.3 цього Порядку для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Правило, передбачене нормою розглядуваного підзаконного нормативно-правового акта, застосовується в тому разі, якщо податковим органом визнано за необхідне застосувати адміністративний арешт як майна платника податків, відмінного від коштів, так і коштів на рахунку такого платника податків. Арешт майна та арешт коштів на рахунках платника податку за процедурою, визначеною пунктом 7.3 вказаного Порядку, накладається з підстав, передбачених пунктом 94.2 статті 64 ПК України.

Беручи до уваги те, що 11.01.2019 посадова особа ФГ «Бор» ОСОБА_3 відмовилась від отримання копії наказу та направлень на перевірку, а також не допустила представників контролюючого органу до проведення позапланової документальної виїзної перевірки, що підтверджується актом про відмову отримання наказу про проведення фактичної перевірки та ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки від 11.01.2019 № 21/15-32-14-08/328179, актом відмови від допуску до перевірки від 11.01.2019 № 22/15-32-14-08, актом відмови від підпису акту відмови від допуску до перевірки від 11.01.2019 № 23/15-32-14-08, відповідачем обґрунтовано та за наявністю визначених законодавством підстав застосовано умовний адміністративний арешт майна ФГ «Бор».

Згідно ч. 1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 263, 283 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління ДФС в Одеській області (39398646; 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків Фермерського господарства «Бор» (32817470; 67624, Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Уютна, 17) задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 11.01.2019 про застосування умовного адміністративного арешту майна Фермерського господарства «Бор».

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 8 ст. 283, ст. 371 КАС України рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Завальнюк

.