Справа № 808/3877/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 лютого 2018 року Справа № 808/3877/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

позову Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжполімерресурси

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжполімерресурси (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач) в якому позивач просить скасувати, як такі що є протиправними: податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2017 та податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі хибних висновків акту перевірки про порушення позивачем норм податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Юнітакс», відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення про зменшення розміру відємного значення та визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість. Позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, а висновки акту перевірки вважає безпідставними. Вказує, що у нього наявні та до перевірки були надані усі необхідні документи первинного бухгалтерського обліку, а придбані у контрагентів послуги (роботи) відповідають напрямку господарської діяльності підприємства. Враховуючи вищевикладене позивач просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнає з підстав, зазначених у письмовому відзиві (вх. №1431 від 16.01.2018). Зокрема, представник відповідача зазначає, що під час проведення перевірки відповідачем встановлені порушення позивачем ОСОБА_1 кодексу України. Вказує, що під час перевірки було досліджено договір підряду, укладений між ТОВ «Запоріжполімерресурси» та ТОВ «Юнітакс» та додані до нього первинні документи: акти виконаних робіт, банківські виписки та податкові накладні, суми по яких було включено до складу витрат, які враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток та податкові накладні, суми ПДВ по яких були включені до податкового кредиту позивачем за відповідний період. Разом із тим, відповідачем отримано вирок Печерського районного суду м.Києва від 05.02.2016 по справі №757/45458/15-к, який свідчить про наявність ознак фіктивності ТОВ «Юнітакс». Вважає прийняті податкові повідомлення-рішення правомірними та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 18.12.2017 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання без виклику сторін на 17.01.2018, яке було відкладено на 12 люте 2018 року.

Згідно п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомленя та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжполімерресурси (ідентифікаційний код 36977142) зареєстровано як юридичну особу 15.02.2010. Місцезнаходженням підприємства є: 69007, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Тимирязєва, буд. 254. Основним видами діяльності підприємства є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, та інш.

В період з 19.07.2017 по 25.07.2017 фахівцем ГУ ДФС у Запорізькій області, на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ОСОБА_1 кодексу України та наказу від 17.07.2017 №1819 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ Запоріжполімерресурси з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2015 рік при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Юнітакс» з податку на додану вартість за період з 01.09.2015 по 30.09.2015 при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Юнітакс», результати якої викладені в акті перевірки №429/08-01-14-03/36977142 від 31.07.2017.

За наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, в тому числі:

-пп. 44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 30687 грн., у тому числі 2015 р.- 30687 грн.

-пп. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ОСОБА_1 кодексу України в результаті чого завищено відємне значення обєкта оподаткування в періоді, що перевірявся, на загальну суму 34096 грн., в тому числі за вересень 2015 року в сумі 34096 грн.

19.09.2017 на підставі висновків акту перевірки №429/08-01-14-03/36977142 від 31.07.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області було прийнято у відношенні ТОВ Запоріжполімерресурси податкові повідомлення-рішення:

-№, яким ТОВ Запоріжполімерресурси збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 30687 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 0,00 грн.;

-№, яким ТОВ Запоріжполімерресурси зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на 34096 грн.

Позивачем було подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, однак Рішенням Державної фіскальної служби України від 05.12.2017 №28856/6199-99-11-01-02-15 податкові повідомлення рішення №, № від 19.09.2017 залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Як суд вбачає зі змісту вищевказаного акту перевірки, підставою для невизнання сум податкового кредиту й визначення позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток та зменшення суми відємного значення з ПДВ став висновок контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій з надання послуг між позивачем та його контрагентом ТОВ Юнітакс. Зазначений висновок ґрунтується на Вироку Печерського районного суду м.Києва по справі №757/45458/15-к від 05.02.2016, яким встановлено, що ОСОБА2 своїми умисними діями, що виразилися у фіктивному підприємництві тобто придбанні субєкту підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України. Крім цього, ОСОБА2, 13.10.2014 у денний період часу підробив документи ТОВ «Юнітакс» з метою їх використання іншими особами. Таким чином, на думку контролюючого органу, неможливо встановити осіб, які на ТОВ «Юнітакс» могли здійснювати фінансово-господарську діяльність з надання послуг, оскільки на підприємстві відсутні виробничі потужності та трудовий персонал, а також не встановлено отримання такої продукції від інших контрагентів.

Проте суд не може погодитися із такими хибними висновками відповідача та вважає за необхідне зазначити таке.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем і ТОВ Юнітакс було укладено договір підряду №0108 від 01.08.2015, за умовами якого замовник (ТОВ Запоріжполімерресурси) доручає, а виконавець (ТОВ Юнітакс) виконує власними та залученими силами та засобами ремонт (далі мовою оригінала) «отмостки здания ОАО «Запорожсталь», Обжимной цех, АБК, Центральний пост видеонаблюдения. Реконструкція кровли.»

На виконання умов укладеного договору складено акти виконаних робіт на загальну суму 170481 грн. 07 коп. (без ПДВ), ПДВ складає 34096 грн. 22 коп. №ЮН- 090105 від 01.09.2015, №ЮН-090108 від 01.09.2015, ЮН-090109 від 01.09.2015, виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні №3 від 01.09.2015, №4 від 01.09.2015, №5 від 01.09.2015.

Оплату за надані послуги здійснено у повному обсязі, суми сплаченого у ціні наданих послуг податку на додану вартість позивачем включені до складу податкового кредиту за вересень 2015 року у розмірі 34096 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ОСОБА_1 кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом п.135.2 ст.135, п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування та доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат та отримання ним доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пункт 138.1 ст.138 ПК України визначає витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, які складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності. У п.138.1.1 цієї ж статті визначено, що такі витрати включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 ст.140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Положення.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою використання їх в господарській діяльності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що усі придбані послуги відповідають напрямку господарської діяльності позивача. Отже, укладання договорів з вищевказаними контрагентами безпосередньо повязано з господарською діяльністю позивача.

Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання послуг у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків.

За таких обставин підстави для невключення сум ПДВ по таких податкових накладних до складу податкового кредиту позивача відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Щодо посилань контролюючого органу на аналіз інформаційних баз даних ДФС України та Єдиного реєстру податкових накладних, суд зазначає наступне.

Процес аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобовязань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податку.

В даному випадку до перевірки, рівно як і до суду, надано весь необхідний перелік документів первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між підприємствами та про настання змін в майновому стані позивача, що само по собі спростовує висновки контролюючого органу про фіктивність таких операцій.

Суд також відхиляє покликання контролюючого органу на зібрану податкову інформацію щодо контрагентів позивача виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державною від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обовязкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Відповідачем не спростовується, що контрагент позивача на час вчинення господарських операцій мав чинний статус платника ПДВ, повідомлень про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, тому суд виходить з того, що наведені в акті перевірки доводи щодо неспроможності контрагентів позивача здійснювати певні види господарської діяльності відповідачем як субєктом владних повноважень суду не доведені та не підтверджені жодними доказами.

Щодо посилання відповідача на вирок Печерського районного суду м.Києва по справі №757/45458/15-к від 05.02.2016, яким встановлено, що ОСОБА2 своїми умисними діями, що виразилися у фіктивному підприємництві тобто придбанні субєкту підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України. Крім цього, ОСОБА2, 13.10.2014 у денний період часу підробив документи ТОВ «Юнітакс» з метою їх використання іншими особами. Таким чином, на думку контролюючого органу, неможливо встановити осіб, які на ТОВ «Юнітакс» могли здійснювати фінансово-господарську діяльність з надання послуг, оскільки на підприємстві відсутні виробничі потужності та трудовий персонал, а також не встановлено отримання такої продукції від інших контрагентів, слід зазначити наступне.

Сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведенність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили. Зі змісту вироку Печеркського районного суду м. Києва по справі №757/45458/15-к від 05.02.2017 вбачається, що під час досудового слідства та судового розгляду документи по госопдарським відносинам мід ТОВ "Юнітакс" та ТОВ "Запоріполімерресурси" не дослдіжувались та не перевірялись. Тобто, висновок суду у вироку здійснено лише з посиланням на угоду про визнання винуватості з обвинуваченим, без фактичного дослдіження документів господарської діяльності та здійснення операцій. при цьому вирок суду не містить положень про визнання госопдарських операцій або документів між ТОВ "Юнікс" та ТОВ "Запоріжполімерресурси" недійсними а нікчемними. Отже, у разі не досідження судом в вироку документів по взажмовідносинам саме з ТОВ "Запоріжполімерресурси" відсутніми є беззаперечні підстави вважати операції з цим контрагентом безтоварними.

Також, вказаний вирок суду не містить будь-якої оцінки взаємовідносин ТОВ "Юнітакс" з ТОВ "Запоріжполімерресруси". У вироку зазначена лише загальна інформація проможливе здійснення дій обвинуваченого щодо прикриття незаконної діяльності ряду підприємств, без зазначення яких саме або по яких операціях, на яку суму. Тому, саме по собі визнання засновника ТОВ "Юнітакс" винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 205, ч.1 ст. 358 КК україни на підставі укладеної угоди мід прокурором та обвинуваченим, не може свідчити про наявність в діях ТОВ "Запоріжполімерресурси" умислу на порушення публічного порядку та нереальності здійснених господарських операцій.

Статтею 61 Конситуції України встановлено, що юридична відповідальність особи має інивідуальний характер.

За таких обставин суд не бере до уваги такі посилання відповідача на вирок суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності..

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до норм ОСОБА_1 кодексу України правомірно включив до складу податкового кредиту суму витрат по господарських операціях з ТОВ Юнітакс, а контролюючий орган при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень дійшов хибного висновку про порушення позивачем положень ПК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що податковий кредит підтверджений відповідними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського й податкового обліку, наявний зв'язок витрат позивача з його господарською діяльністю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в акті, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом порушень, є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області № від 19 вересня 2017 року та № від 19 вересня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, ідентифікаційний код 39396146) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжполімерресурси (69007, м.Запоріжжя, вул. Тимірязева, 254, ідентифікаційний код 36977142) судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова