Справа № 808/928/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 грудня 2018 року Справа № 808/928/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування та визнання такими, що не підлягають виконанню, постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач, Комунарський ВДВС), в якому позивач просив суд:

скасувати та визнати такою, що не підлягає виконанню постанову державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Лавровой Катерини Анатоліївни від 22.02.2017 виконавче провадження №48016842 про стягнення з позивача виконавчого збору на суму 204409,98 грн.

скасувати та визнати такою, що не підлягає виконанню постанову державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Лавровой Катерини Анатоліївни від 22.02.2017 виконавче провадження №48016842 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 3182,60 грн.

Ухвалою суду від 11.04.2017 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.04.2017 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04.05.2017.

Ухвалою суду від 04.05.2017 зупинено провадження у справі до 30.05.2017.

Ухвалою суду від 30.05.2017 провадження у справі поновлено. Крім того, ухвалою суду від 30.05.2017 зупинено провадження у справі до 22.06.2017.

Ухвалою суду від 22.06.2017 провадження у справі поновлено. Крім того, ухвалою суду від 22.06.2017 зупинено провадження у справі до 03.08.2017.

Також, ухвалою суду від 22.06.2017 винесено окрему ухвалу щодо порушення вимог закону з боку посадових осіб Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, з метою недопущення невиконання вимог суду в подальшому.

Ухвалою суду від 03.08.2017 провадження у справі поновлено. Крім того, ухвалою суду від 03.08.2017 зупинено провадження у справі до 20.09.2017.

Ухвалою суду від 20.09.2017 провадження у справі поновлено. Крім того, ухвалою суду від 20.09.2017 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №333/2502/17, яка перебуває на розгляді в Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 24.09.2018 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 03.10.2018.

Ухвалою суду від 03.10.2018 відкладено розгляд справи на 22.10.2018.

Ухвалою суду від 22.10.2018 провадження у справі зупинено до 27.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій прийнятих під час примусового виконання виконавчого листа виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Так, позивач посилається на те, виконавче провадження №48016842 стосувалось звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка належала боржнику - ОСОБА_1 На думку позивача, зазначений виконавчий документ не може бути виконаний боржником самостійно, оскільки звернення стягнення на майно може бути здійснено виключно державним виконавцем шляхом реалізації майна на прилюдних торгах. Вказує на те, що виконавчий збір є санкцією за неналежне виконання боржником у виконавчому провадженні покладеного на нього обов'язку з самостійного виконання зверненого до примусового виконання рішення, проте, на думку позивача, ОСОБА_1 не мав об'єктивної можливості виконати вимоги виконавчого документу, враховуючи його специфіку, а отже не може нести відповідальність за невиконання виконавчого листа в добровільному порядку.

Крім того, позивач вказав на те, що ОСОБА_3, майновим поручителем зобов'язань якої виступав позивач, виконала зобов'язання за кредитним договором у добровільному порядку та у повному обсязі, що підтверджується ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2017, якою серед іншого визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження №48016842.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, а адміністративну справу розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік випадків, у яких виконавчий збір не стягується, який не охоплює випадки виконання рішення про стягнення заборгованості на предмет іпотеки. Крім того, зазначена стаття містить імперативний припис, який зобов'язує державного виконавця у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Також посилається на те, що позивачу було відомо про надання строку на добровільне виконання вимог виконавчого документу, проте вимоги виконавчого документа виконано не було. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а справу розглядати в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2012 по справі №812/5076/12 вирішено:

стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий 03.09.1997 року Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»() 60946 (шістдесят тисяч дев'ятсот сорок шість) доларів США 19 центів - заборгованість за кредитом, 27529 (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) доларів США 01 цент -заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 19.03.2009 року по 17.05.2012 року, 42063 (сорок дві тисячі шістдесят три) гривні 28 копійок - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за період з 18.06.2011 року по 17.05.2012 року, 5193 (п`ять тисяч сто дев`яносто три) гривні 50 копійок - штраф за порушення обов`язків, передбачених п.4.3.2 -4.3.6 кредитного договору, 97249 (дев`яносто сім тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 30 копійок - штраф за невиконання умов страхування, а разом 88475 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) доларів США 20 центів та 144506 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот шість) гривень 08 копійок заборгованості за кредитним договором №6261189 від 12.05.2008 року;

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед «Перший український міжнародний банк»(, місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2-А) за кредитним договором №6261189 від 12.05.2008 року в розмірі 88475 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) доларів США 20 центів та 144506 (сто сорок чотири тисячі п'ятсот шість) гривень 08 копійок, у тому числі, 60946 (шістдесят тисяч дев'ятсот сорок шість) доларів США 19 центів - заборгованість за кредитом, 27529 (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) доларів США 01 цент -заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 19.03.2009 року по 17.05.2012 року, 42063 (сорок дві тисячі шістдесят три) гривні 28 копійок - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за період з 18.06.2011 року по 17.05.2012 року, 5193 (п`ять тисяч сто дев`яносто три) гривні 50 копійок - штраф за порушення обов`язків, передбачених п.4.3.2 -4.3.6 кредитного договору, 97249 (дев`яносто сім тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 30 копійок - штраф за невиконання умов страхування, - звернуто стягнення на предмет договору іпотеки №6272853 від 12.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в реєстрі за №1812, а саме: квартиру, загальною площею 71,91 кв.м, житловою площею 47,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий 01.08.1995 року Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б., та зареєстрованого в реєстрі за №2074, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

06 липня 2015 року державним виконавцем Комунарського ВДВС, на підставі виконавчого листа №812/5076/12 виданого 22.11.2012 Комунарським районним судом м. Запоріжжя, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №48016842, боржник - ОСОБА_1 та стягувач - ПАТ «ПУМБ» (а.с.72).

В пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження №48016842 боржнику надано строк для добровільного виконання вимог виконавчого документа до 13.07.2015.

22 лютого 2017 року державним виконавцем Комунарського ВДВС прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП №48016842, якою з позивача стягнуто виконавчий збір в розмірі 204409,98 грн., у зв'язку з невиконанням боржником - ОСОБА_1 вимог виконавчого документа в добровільному порядку.

Крім того, 22 лютого 2017 року державним виконавцем Комунарського ВДВС прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №48016842, якою стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 3182,60 грн.

23 лютого 2017 року державним виконавцем Комунарського ВДВС, на підставі постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій №48016842 від 22.02.2017, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №53475166, а на підставі постанови про стягнення виконавчого збору №48016842 від 22.02.2017 - постанову про відкриття виконавчого провадження №53475178.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття постанов від 22.02.2017 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач не мав змоги самостійно виконати вимоги виконавчого документа про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки, у зв'язку з чим підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору не було. Крім того, позивач вказував на те, що зобов'язання за кредитним договором було виконано в добровільному порядку до прийняття оскаржуваних постанов.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 (в редакції чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №48016842) встановлено порядок прийняття виконавчого документа до виконання та регламентовано, які дії при цьому повинен здійснити державний виконавець.

Так, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів ст.27 Закону №606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Приписами ч.1 ст.28 Закону №606 було визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.27 Закону №1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, виконавчий збір є санкцією майнового характеру, яка накладається за відмову боржника в добровільному порядку виконати вимоги виконавчого документа.

При цьому, для застосування такої санкції у діях/бездіяльності боржника повинна бути наявна вина у невиконанні вимог виконавчого документа, тобто коли боржник мав об'єктивну змогу виконати вимоги виконавчого документу, проте не вчинив дій спрямованих на їх виконання.

Суд звертає увагу, що в даному випадку вимогами виконавчого документу було передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1.

При цьому, відповідно до вимог виконавчого документа, виданого на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, стягнення на майно звернуто шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.51 Закону №1404, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Окрім того, у статті 11 названого Закону міститься застереження, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Аналіз наведених положень норм матеріального права дає підстави для висновку, що реалізація заставленого майна могла бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, як то визначено в рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя та Законах України «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку», що виключає можливість позивача добровільно виконати вимоги виконавчого документу.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що постановою державного виконавця Комунарського ВДВС в рамках виконавчого провадження №48016842 було накладено арешт та оголошено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.77), що також вказує на відсутність у позивача можливості реалізувати самостійно таке майно.

Отже, враховуючи вищевикладене та відсутність у позивача можливості провести добровільне виконання вимог виконавчого документа щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, підстави для притягнення його до відповідальності за таке невиконання у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, у відповідача були відсутні.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1404, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Разом з тим, судом встановлено, що державним виконавцем не було досягнуто фактичного виконання вимог виконавчого документу, а виконавче провадження було закінчено на підставі заяви стягувача про повне та фактичне виконання рішення.

Отже, в даному випадку відсутня сума, що фактично стягнута, повернута, або вартість майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, з якої обраховується сума виконавчого збору.

Також, суд вважає за необхідне вказати і на те, що позивач виступав не основним боржником за кредитним договором, який був укладений між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3, а виступав майновим поручителем щодо виконання зобов'язань ОСОБА_3

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2017 №812/5076/12, яка набрала законної сили 07.11.2017, встановлено наступні обставини:

«29 вересня 2016 року між ПАТ «ПУМБ» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №6261189 від 12 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_3

В свою чергу, між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» і ОСОБА_3 29 вересня 2016 року було укладено Договір про погашення заборгованості по Кредитному договору №6261189 від 12 травня 2008 року.

ОСОБА_3 умови укладеного з ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" договору виконала та 29 вересня 2016 року отримала Довідку №29-09-1 про відсутність заборгованості за Кредитним договором № 6261189 від 12 травня 2008 року.»

У зв'язку із викладеним ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2017 №812/5076/12, яка набрала законної сили 07.11.2017, визнано таким, що не підлягає виконанню Виконавчий лист №812/5076/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» () 88475,20 дол. США та 144506,08 грн. заборгованості за Кредитним договором №6261189 від 12 травня 2008 року та визнати таким, що не підлягає виконанню Виконавчий лист №812/5076/12 про звернення стягнення на предмет договору іпотеки №6272853 від 12 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1812, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Отже, ухвалою суду, яка набрала законної сили, було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ, на підставі якого прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження №48016842, а також встановлено факт виконання в добровільному порядку зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3, майновим поручителем якої виступав позивач.

Зазначені обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що зумовлює наявність підстав для скасування постанов від 22.02.2017.

Щодо вимог позивача про скасування та визнання такими, що не підлягають виконанню постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, суд зазначає, що зазначені вимоги є взаємовиключними.

Суд зазначає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є саме визнання протиправними та скасування спірних постанов, оскільки таких спосіб захисту охоплює і вимогу про визнання таких постанов такими, що не підлягають виконанню, оскільки із набранням законної сили рішенням суду постанови втрачають свою дію та не можуть спричиняти жодних юридичних наслідків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання спірних постанов такими, що не підлягають виконанню.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При розгляді справи встановлено, що при оскаржуваних постанов, відповідач діяв необґрунтовано та без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, що зумовлює висновки суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (69063, АДРЕСА_1) до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16) про скасування та визнання такими, що не підлягають виконанню, постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.02.2017 виконавче провадження №48016842 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на суму 204409,98 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.02.2017 виконавче провадження №48016842 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 3182,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 2075,93 грн. (дві тисячі сімдесят п'ять гривень 93 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 28.12.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко