Справа № 308/10651/18
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 січня 2019 рокум. Ужгород№ 308/10651/18

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Дору Ю.Ю., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (88000, Закарпатська область, АДРЕСА_2) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88017, Закарпатської області, м.Ужгород, вул.Загорська, буд.2), в якій просить:

1) визнати протиправними і незаконними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати з 01 травня 2018 року пенсії ОСОБА_2;

2) зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити заборгованість по нарахованій за травень-червень 2018 року пенсії в розмірі 5057,70 грн. (п'ять тисяч п'ятдесят сім гривень 70 копійок) ОСОБА_1 (місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 фактичне місце перебування: АДРЕСА_2);

3) стягнути з Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області моральну шкоду в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень на користь ОСОБА_1;

4) звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2018 року на підставі статтей 20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання нею законної сили, адміністративну справу №308/10651/18 передано на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року на підставі статті 169 КАС України дана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн..

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслана позивачу рекомендованою кореспонденцією за адресою вказаною у позовній заяві, проте така повернута до суду з відміткою "за закінчення встановленого терміну зберігання" (за не запитом) проставленою 27.12.2018 року.

Відповідно до частини 6 статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 ч.3 статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється, за відсутності о особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом,телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч. 1 статті 127 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Загальними положеннями КАС України не передбачено порядок вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. На виконання вимог частини 6 статті 7 КАС України суд дійшов висновку про необхідність застосування аналогії закону, а саме пункту 3 частини 1 статті 127 КАС, відповідно до якого часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, позивачу слід було усунути недоліки позовної заяви у строк до 08.01.2019 року. Проте, у визначений строк позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Разом з тим, 11 січня 2019 року до відділу документального забезпечення та режимно-секретної роботи Закарпатського окружного адміністративного суду представником позивача подано клопотання про усунення недоліків. У поданому клопотанні представник позивача зазначила, що про ухвалу про залишення адміністративного позову без руху позивачеві стало відомо з сайту суду та на виконання вказаної ухвали з метою усунення недоліків, просила приєднати до матеріалів справи докази відсутності у позивача будь-яких інших доходів, окрім пенсії в розмірі 2529,35 грн. та звільнити позивача від сплати судового збору. На підтвердження вказаного, надала суду копію трудової книжки, копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків; копію виписки по картковому рахунку АТ "Ощадбанк".

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно частини 2 вказаної статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, вказаною нормою чітко визначено умови, за яких суд може звільнити від сплати судового збору.

Крім того, даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення позивача від сплати судового збору.

Розглянувши подане представником позивача клопотання суд вказує, що згідно документів наданих представником позивача на підтвердження майнового стану позивача вбачається, що загальний розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік не перевищує п'яти відсотків розміру річного доходу позивача. Інші підстави для звільнення позивача від сплати судового збору визначені частиною 1 статті 8 ЗУ "Про судовий збір" відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги майновий стан позивача суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку встановленого на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За таких обставин, враховуючи, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 14 грудня 2018 року не виконані, недоліки позовної заяви позивачем не усунено, наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6, 169, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88017, Закарпатської області, м. Ужгород, вул. Загорська, буд.2) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Ю.Ю. Дору