Справа № 420/106/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/106/19
УХВАЛА

14 січня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову Саратського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18» про стягнення заборгованості, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Саратського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3724,42 грн. з відшкодування витрат на виплату та доставку протягом листопада 2017 року – грудня 2018 року включно пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Одержавши позовну заяву, суд з’ясував, що її подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, з наступних підстав.

Так, по-перше, згідно п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем в позовній заяві викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, зазначено, що на адресу Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18» були надіслані розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з листопада 2017 року та з січня 2018 року.

На підтвердження зазначених обставин до позовної заяви позивачем додані копії, зокрема: рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та конверту, відповідно до яких відповідачу 23.11.2017 року надіслано відправлення на поштову адресу: 68100, м. Татарбунари, які фактично відповідачу не вручені.

Проте, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18»: вул. Князева, 41, м. Татарбунари, Татарбунарський район, Одеська область, 68100.

Тобто, доказів щодо надіслання розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з листопада 2017 року та з січня 2018 року на належну повну адресу Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18» до позову не додано.

При цьому в позовній заяві не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

По-друге, згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 10 ст. 169 КАС України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Відповідно до ч. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі – ЗУ № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою, розмір ставки судового збору складає – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VIII, з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць у розмірі 1921,00 гривень.

Позивачем 03.01.2019 року поштою поданий адміністративний позов, як вбачається з вищенаведеного, майнового характеру на загальну суму 3724,42 грн.

Відповідно, належна сума судового збору за цим позовом складає: 1921,00 грн. ((3724,42грн.х0,015%=55,87грн.), що менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

В прохальній частині позовної заяви позивач, посилаючись на ст. 58, ч.ч. 1, 2 ст. 73 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 133 КАС України, ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», просить звільнити його від сплати судового збору за подання адміністративного позову, з тих підстав, по суті, що: відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (в редакції, що була чинною з 01.01.2017 року до 15.12.2017 року) Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати судового збору; фінансування позивача з приводу можливих витрат, пов’язаних зі сплатою судового збору у зв’язку з набранням чинності Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким органи Пенсійного фонду України були виключені з переліку осіб, яким надавались пільги щодо сплати судового збору, проведено не було; таким чином, позивач позбавлений можливості сплатити судовий збір з причин, що не залежать від його волі, у зв’язку з відсутністю грошових коштів, призначених для цієї мети.

На підтвердження зазначених обставин позивачем до позову додано, зокрема, довідку від 27.12.2018 року № 5288/08 про те, що в кошторисі позивача на 2018 рік відсутні кошти на витрати, пов’язані зі сплатою судового збору, та, що протягом 2018 року грошові кошти для цих потреб не виділялися.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, за правилами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Так, вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлений ст. 5 ЗУ № 3674-VI.

Позивач до даного переліку осіб станом на дату подання позову не включений.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З указаного вбачається, що скаржник не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Наведена правова позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 14.08.2018 року у справі № 815/6828/17 (провадження № К/9901/53484/18).

Крім того, згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року, з посиланням на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Також, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та усталеної практики Європейського суду з прав людини, права, гарантовані ст. 6 Конвенції, в т.ч. право доступу до суду, – не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута. (див. рішення «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, серія А, № 93).

В даному випадку доступ особи до суду обмежується законом.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору – є необґрунтованим, не доведеним та законодавчо безпідставним, відповідно таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому суд також звертає увагу позивача, що його обґрунтування клопотання відсутністю в кошторисі позивача на 2018 рік коштів на витрати, пов’язані зі сплатою судового збору, та, що протягом 2018 року грошові кошти для цих потреб не виділялися, – не відповідає даті фактичного подання даного позову – 03.01.2019 року, відповідно не є актуальним для 2019 року.

Виявлені недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду (в кількості примірників, в т.ч. для учасників справи):

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме, що на адресу Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18» були надіслані розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з листопада 2017 року та з січня 2018 року, – на належну повну адресу Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18», або письмового зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, – у разі неможливості їх самостійного подання із зазначенням причин їх неподання;

- документу про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 38016923; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) – 899998; рахунок отримувача – 4032; код класифікації доходів бюджету – 22030101; призначення платежу - судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Одеський окружний адміністративний суд, , або зазначення правових підстав та надання доказів на їх підтвердження щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Саратського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Відкритого акціонерного товариства «Дунайвобуд-18» про стягнення заборгованості – залишити без руху.

Встановити позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова