Справа № 460/2912/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2019 року м. Рівне №460/2912/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не призначення позивачу з 21.08.2018 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання відповідача призначити позивачу таку пенсію з 21.08.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2018, після досягнення віку 54 роки, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки він має статус потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи та станом на 01.01.1993 він прожив в зоні гарантованого добровільного відселення понад десять років. Проте, листом від 06.11.2018 за №3986/05-01 відповідач відмовив позивачу в призначені пенсії, мотивуючи це тим, що доданими до заяви документами не підтверджується постійне проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення. Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки факт його постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в повній мірі підтверджується доданими ним до заяви про призначення пенсії довідкою Виконавчого комітету Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 24.10.2018 №1615 та рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.09.2018 у справі №556/1176/18. З огляду на наведене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зменшується на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. В довідці Виконавчого комітету Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №1615 від 24.10.2018 зазначено, що позивач проживав та був зареєстрований з дня народження по жовтень 1988 та з 18.07.2012 по даний час в с. Малий Жолудськ. Згідно з довідками Вараської міської ради від 24.10.2018 №38053/04 та №3852/04, позивач був зареєстрований в м. Вараш з 18.11.1988 по 16.01.1990 та з 27.02.1990 по 13.07.2012. Таким чином, наданими позивачем документами не підтверджується факт його постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років у період з 06.04.1986 по 01.01.1993. При цьому, відповідач вказує, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.09.2018 у справі №556/1176/18 його не було зобов'язано взяти до відома факт проживання позивача в с. Малий Жолудськ в період з 01.10.1988 по 27.02.1990 та призначити останньому пенсію із заниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З наведених підстав, просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії Б №210486, виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 10.11.1994 (а.с.36).

21.08.2018 позивачу виповнилося 54 роки.

25.10.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 06.11.2018 за №3986/05-01 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з підстав відсутності необхідного періоду проживання у зоні добровільного гарантованого відселення станом на 01.01.1993. Вказану відмову, як слідує із змісту листа, відповідач мотивував тим, що згідно з довідкою Виконавчого комітету Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №1615 від 24.10.2018, позивач проживав та був зареєстрований з дня народження по жовтень 1988 та з 18.07.2012 по даний час в с. Малий Жолудськ. Натомість, згідно з довідками Вараської міської ради від 24.10.2018 №38053/04 та №3852/04, з 18.11.1988 по 16.01.1990 та з 27.02.1990 по 13.07.2012 позивач був зареєстрований в м. Вараш. Крім того, в листі відповідач також вказує, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.09.2018 у справі №556/1176/18 його не було зобов'язано взяти до відома факт проживання позивача в с. Малий Жолудськ в період з 01.10.1988 по 27.02.1990 та призначити останньому пенсію із заниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796).

Згідно з ст.49 Закону №796, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796 визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, пунктом другим частини першої вказаної статті передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З аналізу наведеної норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий висновок міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17 та від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п'ятої статті 242 КАС України, згідно з якою при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Так, матеріали справи підтверджується, що позивач 25.10.2018 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону №796.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №1615 від 24.10.2018, позивач проживав та був зареєстрований з 20.08.1964 по жовтень 1988 та з 18.07.2012 по даний час в с. Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області.

Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.09.2018 у справі №556/1176/18, яке набрало законної сили 08.10.2018, встановлений факт проживання позивача в с. Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області в період з 01.10.1988 по 27.02.1990.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 78 КАС України, факт проживання позивача в с. Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області в період з 01.10.1988 по 27.02.1990 додаткового доказування не потребує.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", с. Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, а тому початкова величина зниження пенсійного віку останнього становить 3 роки.

Крім того, матеріалами справи підтверджується проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення понад 10 років.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

Підпунктом 5 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 вказаного Закону також встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 20.08.2018 позивачу виповнилося 54 роки та 25.10.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796. Тобто, звернення позивача до відповідача за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону №796 саме з 21.08.2018.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач як суб'єкти владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80грн. згідно з квитанцією №23 від 21.11.2018, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи, підлягає стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду Рівненської області щодо не призначення ОСОБА_1 з 21 серпня 2018 року пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду Рівненської області призначити ОСОБА_1 з 21 серпня 2018 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в розмірі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34300, Рівненська обл., смт. Володимирець, вул. Соборна, 28, ).

Повний текст рішення складений 11 жовтня 2019 року.

Суддя Комшелюк Т.О.