Справа № 2340/4493/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 січня 2019 року справа № 2340/4493/18 м. Черкаси

Cуддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом приватного акціонерного товариства “Канівриба” до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов’язання вчинити дії,

встановив:

12 листопада 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось приватне акціонерне товариство “Канівриба” з позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в погодженні проекту землеустрою, яке оформлене листом від 12.06.2018 №5/4.1-16/5735-18;

2) зобов’язати відповідача прийняти рішення про погодження Проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території земель водного фонду та водоохоронної зони на території Ляпівської сільської ради Канівського району Черкаської області.

Ухвалою судді Тимошенко В.П. від 03.12.2018 року відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

26.12.2018 відповідачем надіслано суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування клопотання вказав, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листів Держводагенства від 20.07.2017 та Мінприроди від 23.02.2018, а тому до суду позивач звернувся з порушенням строків звернення до суду.

Розглянувши клопотання представника відповідача, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з такого.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 ст .8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично й не має абсолютного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби

У рішенні ЄСПЛ у справі «Плахтєєв та Плахтєєва Проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Ковенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року).

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листів Держводагенства від 20.07.2017 та Мінприроди від 23.02.2018.

Однак суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є рішення відповідача про відмову в погодженні проекту землеустрою, яке оформлене листом від 12.06.2018 №5/4.1-16/5735-18. Таким чином, звернувшись до суду з даним позовом 12.11.2018 позивачем на порушено строки звернення до суду, які встановлені КАС України (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Також суд звертає увагу, що строки звернення до суду поновленню не підлягають, оскільки позивач звернувся до суду в межах шести місячного строку встановленого КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 8, 9, 44, 122, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.П. Тимошенко