Справа № 1340/4794/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4794/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мусій С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Стець Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ України у Львівській області, Відповідач) в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оформлені у вигляді трьох розпоряджень від 15.03.2018 про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) за періоди з 16.01.2017, з 01.05.2017 та з 01.10.2017 в частині визначення розміру цієї пенсії із середньомісячного заробітку в розмірі 11180,87 грн. (визначеного із заробітної плати ОСОБА_3 за один день лютого 1987 року, помноженої на 25,4);

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) за період з 16.01.2017 перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи із середньомісячного заробітку у розмірі 13204,17 грн. (визначеного із заробітної плати ОСОБА_3 за один день лютого 1987 року, помноженої на 30).

Ухвалою судді від 19.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.11.2018 задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що не погоджується з розпорядженнями Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.03.2018 про здійснення перерахунку пенсій за період з 16.01.2017, з 01.05.2017 та з 01.10.2017, прийнятими Відповідачем на виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі №461/4703/17, залишеної без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018. Наголошує, що розмір пенсії, визначений розпорядженнями від 15.03.2018 не в повній мірі відповідає вимогам законодавства, що було вказано у постанові Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі № 461/4703/17. Вважає вказані розпорядження в частині визначення розміру пенсії протиправними, та вказує про наявність підстав для зобов'язання Відповідача провести перерахунок його пенсії за період з 16.01.2017.

Відповідач позову не визнав. Подав на адресу суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що на виконання постанови Сихівського районного суду м. Львова від 18.10.2017, залишеної без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018 Позивачу було проведено перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату від 15.11.2016 № 342, виданої відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області за період з 16.01.2017. Наголошує, що ГУ ПФ України у Львівській області при перерахунку пенсії правомірно застосувало Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає позовні вимоги Позивача безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні такого відмовити. Наголосила, що Позивач обрав не правильний спосіб захисту свого порушеного права, адже у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених на виконання рішення суду, Позивачу необхідно звертатися із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а не з окремим позовом.

З'ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі №461/4703/17 за позовом ОСОБА_3 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання протиправним і скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, - позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано розпорядження Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова від 24.01.2017 про переведення ОСОБА_3 на пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з16.01.2017 в частині визначення розміру цієї пенсії без врахування його заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату від 15.11.2016 №342, виданої відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області. Визнано протиправною бездіяльність Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо нездійснення ОСОБА_3 перерахунку за період з 16.04.2017 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату від 15.11.2016 № 342, виданій відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області. Зобов'язано Галицьке об'єднане об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату від 15.11.2016 № 342, виданій відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018 (справа №876/11712/17) постанову Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі №461/4703/17 залишено без змін.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов'язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Як видно із матеріалів справи, на виконання вказаних рішень працівниками відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії Позивача.

Так, на виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі №461/4703/17 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло три розпорядження від 15.03.2018 № 811857 про здійснення перерахунку пенсії Позивачу за періоди з 16.01.2017, з 01.05.2017 та з 01.10.2017.

Позивач не погоджуючись з вказаними розпорядженнями в частині визначення розміру пенсії звернувся до суду за захистом свого права.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із визначеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає що при розгляді адміністративної справи обов'язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

Про обов'язковість судових рішень вказано у Конституції України.

Так, відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені у статті 370 КАС України, згідно із якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказані норми кореспондуються із нормами частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, вказаною нормою визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень.

Суд при вирішенні спору повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме те, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвела до порушення прав позивача, чи такі пов'язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв'язку з виникненням нових правовідносин.

Вказана позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

Суд також враховує позицію Верховного суду у постанові від 27.11.2018 по справі №520/11892/17, згідно із якою, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

З метою встановлення природи спірних правовідносин, суд проводив розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а не в порядку спрощеного, про що клопотав Позивач.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, правові позиції Верховного Суду та обставини справи, суд встановив, що предметом позову у даній справі є оскарження рішень Відповідача про перерахунок пенсії Позивачу, винесених на виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі № 461/4703/17.

Вказана постанова залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018, відтак набрала законної сили.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що Відповідач при виконанні постанови Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі №461/4703/17, а саме проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 15.11.2016 № 342 не врахував розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.04.2001 № 125 - р. У зв'язку з цим, вважає, що у такому випадку виникли нові правовідносини.

Водночас, суд зазначає, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.10.2017 у справі №461/4703/17 Відповідача зобов'язано, зокрема, провести перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату від 15.11.2016 № 342, виданої відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області за період з 16.01.2017.

Крім того, у тексті постанови вказано про застосування до спірних правовідносин розпорядження Кабінету міністрів України від 04.04.2001 № 125-р.

Судом встановлено, що у даній справі Позивач оскаржує та просить скасувати рішення Відповідача, які винесені ним на виконання рішення суду, а не у зв'язку з виникненням нових правовідносин.

Таким чином, фактичний зміст правовідносин, що виникли між сторонами, полягає у контролі за виконанням вказаних вище судових рішень в адміністративній справі №461/4703/17.

Як уже зазначалося, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2 - 6 статті 383 КАС України.

Отже, у разі протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача - суб'єкта владних повноважень, при виконанні рішення в адміністративній справі, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обрання позивачем невірного способу захисту порушених прав, і як наслідок - відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а саме трьох розпоряджень від 15.03.2018 про здійснення перерахунку пенсії Позивачу за періоди з 16.01.2017, з 01.05.2017 та з 01.10.2017 в частині визначення розміру цієї пенсії із середньомісячного заробітку в розмірі 11180,87 грн.

Оскільки друга позовна вимога «зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) за період з 16.01.2017 перерахунок пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи із середньомісячного заробітку у розмірі 13204,17 грн. (визначеного із заробітної плати ОСОБА_3 за один день лютого 1987 року, помноженої на 30)» є похідною від першої позовної вимоги, яка визнана судом безпідставною через неправильно обраний Позивачем спосіб захисту, така також до задоволення не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу, що стаття 383 КАС України не містить припису про те, до якого за підсудністю суду належить подавати заяви.

Так, статтею 20 КАС України у редакції після 15.12.2017 чітко розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів. Водночас у цій статті не має однозначного виразного положення про те, що заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, підсудна місцевим загальним судам як адміністративним судам, а якщо ні, то підсудна (підвідомча) окружним адміністративним судам, яким відповідно до частини другої цієї статті підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Для розмежування предметної юрисдикції адміністративних спорів справ у цій нормі права використовується критерій змісту (характеру) правовідносин, у яких виник публічно-правовий спір. Правила цієї норми застосовуються насамперед тоді, коли виникає спір і суб'єкти адміністративного права реалізують право на звернення до адміністративного суду з метою ефективного захисту своїх прав, свобод та інтересів. Якщо норми КАС встановлюють окремі правила, які визначають підсудність розгляду певних заяви, перевагу мають положення, які визначають таку підсудність.

Виходячи з наведеного, правила статті 20 КАС України належить застосувати у всіх випадках, коли положення цього Кодексу не визначають підсудність для передбаченої у ньому категорії заяв, клопотань чи звернень. Приміром, підпунктами 18.1, 18.2, 18.4 пункту 18 Перехідних положень КАС України передбачено, що оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають вирішення процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, саме судами, які здійснювали розгляд справи як суд першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що оскільки Позивач оскаржує рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень при виконанні ним рішення суду, заява в порядку статті 383 КАС України повинна подаватися до суду, який виніс таке рішення.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висвітленою у постанові від 13.09.2018 у справі № 636/3448/16-а (№ К/9901/55324/18).

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14.01.2019.

Суддя Мричко Н.І.