Справа № 817/2112/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 січня 2019 року

Київ

справа №817/2112/17

адміністративне провадження №К/9901/69095/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.03.2018

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018

у справі № 817/2112/17

за позовом ОСОБА_2

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області,

про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

установив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. про закінчення виконавчого провадження №54796716 від 04.12.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.03.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018, позов задоволено.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що державному виконавцю було відомо, що станом на 17.11.2017 Головне управління юстиції у Рівненській області перейменовано в Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області, оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №624/04/к від 17.11.2017 «Про ОСОБА_2.», яким оголошувався наказ Міністерства юстиції України від 17.11.2017 №4520/к «Про ОСОБА_2.» та копія трудової книжки позивача, яка містить відповідні записи уповноваженого працівника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та відповідні відтиски печатки Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, а тому державний виконавець не вжив усіх необхідних заходів для належного виконання рішення, зокрема, не здійснив належну перевірку виконання боржником судового рішення, що призвело до порушень прав та інтересів стягувача за виконавчим листом.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство юстиції України подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2019 визначено склад колегії суддів, а саме: суддю-доповідача Бевзенка В.М., суддів Данилевич Н.А., Шарапу В.М. для розгляду судової справи № 817/2112/17.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в даній справі спір виник у відносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій, прийнятих на підставі статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі 817/2112/17 відмовити.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити Міністерству юстиції України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

В.М. Шарапа