Справа № 340/103/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 січня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/103/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову

заявник: ОСОБА_1 (27406, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.01.2019 року до подання позовної заяви, через адвоката ОСОБА_2, звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (його структурному підрозділу - відділу у Знам'янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області) проводити державну реєстрацію земельних ділянок (присвоювати кадастрові номери) на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 22.11.2018 року №11-7968/14- 18-СГ, №11-7969/14-18-СГ та №11-7970/14-18-СГ;

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області приймати рішення (видавати накази), яким затверджувати документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок будь-кому у власність або у користування, у межах земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, на яку вона претендує, згідно викопіювання з кадастрової карти-плану від 17.05.2017 року №НВ-017 (ЗВ - 017).

В обґрунтування цієї заяви представник заявниці зазначив, що з березня 2016 року ОСОБА_1 намагається приватизувати земельну ділянку орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Іванковецької сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. З цією метою вона неодноразово зверталася до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявами про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність. Однак, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області постійно чинить їй перешкоди у реалізації цього права, відмовляючи у задоволенні її заяв. Вказані відмови оскаржувалися ОСОБА_1 у судовому порядку (адміністративні справи №П/811/832/18, №1140/2819/18). Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі №1140/2819/18 частково задоволено позов ОСОБА_1, визнано незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №Ц-18691/0-4956/0/17-18 від 24.07.2018 року у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов'язано його повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання такого дозволу. Всупереч наявного спору щодо земельної ділянки, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видало накази №11-7968/14-18-СГ, №11-7969/14-18, №11-7970/14-18-СГ від 22.11.2018 року про надання іншим особам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо її відведення. Представник заявниці стверджує, що такі дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області свідчать про зухвале ігнорування останнім норм чинного законодавства, у зв'язку з чим ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про визнання незаконними цих наказів. Необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів призведе до безповоротного порушення прав заявниці, оскільки до набрання рішенням суду законної сили за невстановленими особами можуть бути зареєстровані у Державному земельному кадастрі земельні ділянки (присвоєні кадастрові номери), які у подальшому можуть бути передані цим особам у приватну власність, а отже до неможливості виконання рішення суду в адміністративній справі №1140/2819/18.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За правилами статті 153 КАС України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд вважає, що наведені у заяві доводи про необхідність забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів заявниці, як це передбачено пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 року у справі №463/3375/15-а, виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Суду не наведено очевидних ознак протиправності наказів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-7968/14-18-СГ, №11-7969/14-18, №11-7970/14-18-СГ від 22.11.2018 року, як того вимагає пункт 2 частини 2 статті 150 КАС України.

Суд також зауважує, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у спірних правовідносинах діє як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, до повноважень якого згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України належить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, відповідно до статті 5 Земельного кодексу України є рівноправним суб'єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Натомість, у заявниці відсутні суб'єктивні права (володіння, користування, розпорядження) щодо цієї земельної ділянки.

Отже обрані заходи забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області проводити державну реєстрацію земельних ділянок (присвоювати кадастрові номери) та видавати накази щодо затвердження документації із землеустрою щодо відведення у власність або у користування земельної ділянки, обраної заявницею, не відповідають її порушеному праву.

Враховуючи співвідношення інтересу заявниці, про захист якого вона просить, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб, суд прийшов до висновку, що обрані заявницею заходи забезпечення позову не є співмірними із вимогами, які вона висуває до відповідача та які просить суд їх забезпечити.

Стверджуючи про невиконання відповідачем рішення суду в адміністративній справі №1140/2819/18, заявниця вправі звернутися до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання цього рішення суду або порушення прав, підтверджених цим рішенням суду.

З цих підстав суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити у зв'язку з її необґрунтованістю.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш