Справа № 480/75/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 січня 2019 р. Справа № 480/75/19

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Гелети С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати незаконним рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в липні 2018 ОСОБА_1 звернулась до управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради про реєстрацію свого місця проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1

Співвласниками такого будинку є третя особа - донька позивача- ОСОБА_2 (донька позивача) та чоловік позивачки - ОСОБА_4, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

18.07.2018 відповідач відмовив позивачу у реєстрації місця проживання у зв'язку з відсутністю згоди одного з співвласників, який помер, а право на спадщину ніхто не отримав. Таким чином суть спору зводиться до вчинення реєстраційних дій без згоди співвласника нерухомого майна, у якому позивач просить її зареєструвати.

Дослідивши матеріали позовної заяви, зміст позовних вимог, суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

При цьому публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" слід розуміти як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 по справі № 826/27224/15 також наголосила на тому, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, якщо особа вбачає порушення своїх прав у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як уже було зазначено судом, обґрунтування протиправності рішення відповідача щодо відмови у реєстрації місця проживання ґрунтуються на праві проживання та реєстрації позивача без згоди іншого співвласника житлового будинку чи його правонаступника (спадкоємця).

За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради, як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки захист права користування позивача спірним будинком, що свідчить про приватноправовий (житловий), а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Той факт, що управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради є відповідачем не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий.

Така позиція суду кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 по справі № 824/72/15-а та постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 по справі № 826/13571/17 та від 12.12.2018 по справі № 826/8687/16.

Оскільки у цій справі існує спір про право, в даному випадку право користування, такий спір, з урахуванням суб'єктного складу учасників справи, має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що вираз "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з п. 1 ч. 1 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі та роз'яснює позивачу, що розгляд справи належить до юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми за правилами, передбаченими нормами Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням суб'єктного складу сторін (одна із сторін - фізична особа - позивач по даній справі).

Керуючись ст. ст. 170, 248, 294 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління "Центр надання адміністративних послуг м. Суми" Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.01.2019.

Суддя С.М. Гелета