Справа № 140/2512/18
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2512/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправною відмову у присвоєнні частині житлового будинку по АДРЕСА_1 адресного номеру: квартира АДРЕСА_1 та зобов'язання на найближчому засіданні Виконавчого комітету Ковельської міської ради повторно розглянути подану заяву про присвоєння адресного номеру квартирі та прийняти відповідне рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 85/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Право власності на вказане майно ОСОБА_1 набув на підставі договору дарування від 10 вересня 2016 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2.

Як зазначає позивач, приміщення 85/100 часток вказаного житлового будинку утворюють окремий об'єкт нерухомого майна. Будинок ще до його дарування був поділений між власниками із виділом часток в натурі та набутий позивачем у власність частиною будинку, що є окремим об'єктом - квартирою, що підтверджується рішенням Ковельського міського суду від 06.12.2002 року у справі №2-4/02 про поділ житлового будинку та рішенням Виконавчого комітету Ковельської міської ради № 353 від 19.08.2004 року. Однак попередній власник право спільної часткової власності на будинок не припинила шляхом внесення змін до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому, набувши право власності на це майно, позивач вважає, що набув і права вимоги припинення права спільної часткової власності із виокремленням належних йому приміщень в будинку в окремий об'єкт - квартиру.

Позивач зазначає, що після набуття права власності на частину будинку звернувся до державного реєстратора, який йому в усному порядку роз'яснив, що припинення права спільної часткової власності та реєстрація окремого об'єкта нерухомого майна - квартири може мати місце після наявності рішення про присвоєння належній позивачу частці будинку адресного номера з присвоєнням номеру квартири. У зв'язку з цим позивач 01.10.2018 року звернувся із заявою до відповідача про присвоєння частині житлового будинку, а саме квартирі адресного номеру, однак відповідач 22.10.2018 року листом № А-1591 відмовив у задоволенні такої заяви з підстав ненадання документів про виділення часток співвласників в натурі.

Позивач вважає таку відмову незаконною та безпідставною, оскільки ним було надано документи, які підтверджують виділення часток житлового будинку в натурі, а тому просить позов задовольнити повністю.

У відзиві на позовну заяву від 20.12.2018 вих. №89 (а.с.41-43) відповідач не погоджується з позовом та просить відмовити у його задоволенні, оскільки заява позивача була розглянута Виконавчим комітетом Ковельської міської ради та вказано заявнику на те, що для розгляду питання про присвоєння адресного номера частині житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 необхідне звернення всіх співвласників будинку, так як володіння, користування та розпорядження майном здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників. Посилання позивача на рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2002 року у справі № 2-4/02 про виділення частки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та присвоєння рішенням виконавчого комітету №353 від 19.08.2004 року адресного номера частині будинку вважає безпідставним, оскільки гр. ОСОБА_3 не було зареєстровано частину будинку як окремий об'єкт права власності. У зв'язку з цим відповідач вважає, що присвоєння адресного номера Виконавчим комітетом Ковельської міської ради буде можливим лише після поділу часток житлового будинку в натурі із зазначенням квартир.

У відповіді на відзив від 03.01.2019 року (а.с.45-46) позивач із доводами відповідача не погоджується та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів, викладених у позовній заяві. Ще раз зазначає, що на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2002 року у справі № 2-4/02 право спільної часткової власності на згаданий будинок припинилося. Позивач звертає увагу на те, що не має можливості реалізувати право на внесення змін до Державного реєстру прав власності в частині припинення права спільної часткової власності на будинок, оскільки для відкриття окремого розділу на окремий об'єкт нерухомого майна обов'язковим є присвоєння зазначеному об'єкту нерухомості адресного номера. На підставі наведеного позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 12:00 09.01.2019 року (а.с.1).

В судове засідання сторони не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача у заяві від 09.01.2019 року просила розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримала повністю (а.с.49).

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 85/100 часток житлового будинку, загальною площею 95.3 кв. м та житловою площею 45.8 кв. м, з надвірними господарськими будівлями і спорудами (Б-1 хлів, В-1 погріб, Г-вбиральня, 1-3 огорожа), що знаходиться по АДРЕСА_1, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.28-29).

Вказаний об'єкт нерухомого майна позивач набув на підставі укладеного між ним (Обдаровуваний) та ОСОБА_3 (Дарувальник) договору дарування, що посвідчений та зареєстрований 10.09.2016 року за №277 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Мамітовою І.В. (а.с.24-27).

Крім того, позивач за вищезазначеною адресою володіє на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0511 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.22-23). Право власності на цю земельну ділянку у позивача виникло на підставі договору дарування, укладеного між ним (Обдаровуваний) та ОСОБА_3 (Дарувальник), що посвідчений та зареєстрований 10.09.2016 року за №279 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Мамітовою І.В. (а.с.19-21).

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 01.10.2018 року про присвоєння адресного номера, в якій просив розглянути дану заяву та ухвалити на засіданні Виконавчого комітету Ковельської міської ради рішення, яким присвоїти належній йому частині житлового будинку по АДРЕСА_1 адресного номера: квартира № по АДРЕСА_1 (а.с.30-31). До заяви позивач додав наступні копії документів: рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2002 року (а.с.7-9); рішень Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19.10.2000 року №325 (а.с.10); від 19.08.2004 року №353 (а.с.11); акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта садибної забудови «Добудова до квартири АДРЕСА_2», затвердженого рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №223 від 17.05.2007 року (а.с.12-14); державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (а.с.17-18); договору дарування земельної ділянки від 10.09.2016 року (а.с.19-21); договору дарування частини житлового будинку від 10.09.2016 року (а.с.24-27); інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав (а.с.22-23, 28-29).

У відповідь на зазначену заяву Виконавчий комітет Ковельської міської ради листом від 22 жовтня 2018 року вих. № А-1591 (а.с.32) відмовив позивачу у задоволенні заяви про присвоєння квартирного номера частині житлового будинку по АДРЕСА_1 тих підстав, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 85/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а підтверджуючі документи щодо виділення часток співвласникам житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі не надані. Додаткового повідомив позивача про те, що для розгляду питання присвоєння адресного номера частині житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, необхідно звернення всіх співвласників будівлі, так як володіння, користування та розпорядження майном здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників, а при відсутності такої згоди - спір може бути вирішений судом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно п.п.10 п.б ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. При цьому, п.п.2 п.б статті 31 цього Закону передбачено, що до делегованих повноважень виконавчого органу ради віднесено, зокрема: організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів.

Як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №559 "Про містобудівний кадастр", на міському рівні в систему містобудівного кадастру вводяться відомості, зокрема, про реєстр назв вулиць та інших поіменованих об'єктів місцевості на підставі топографічних планів, офіційних довідників та рішень органів місцевого самоврядування про найменування (перейменування) вулиць та інших поіменованих об'єктів місцевості; реєстр адрес на території міста на підставі топографічних планів та рішень органів місцевого самоврядування про присвоєння та зміну адрес об'єктів на території міста (п.30).

Порядок присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна регламентується Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунальної сфери України від 18 червня 2007 року за №55, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 06.07.2007 року за № 774/14041, яка визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу розрахунку часток житлових будинків, будівель споруд, іншого нерухомого майна, окрім земельних ділянок.

Відповідно п.2.2. вищезазначеної Інструкції поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна проводиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Спори щодо поділу об'єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку (п.2.7).

З аналізу вказаних норм вбачається, що присвоєння окремої поштової адреси можливе лише у разі поділу будинку в натурі.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачу відмовлено у присвоєнні об'єкту нерухомого майна поштової адреси з підстав того, що у наданих позивачем документах відсутні підтверджуючі документи щодо виділення часток співвласникам житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі. Однак суд звертає увагу на те, що позивач надав і відповідачу і суду копію рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.12.2002 року у справі № 2-4/02 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про реальний поділ житлового будинку та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно (а.с.7-9). Зазначеним рішенням суд позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ будинку задовольнив. Виділив ОСОБА_3 в користування частину житлового будинку АДРЕСА_1, зокрема кімнату (1-5) площею 21,0 м кв., кухню (1-6) площею 10,9 м кв., коридор (1-7) площею 2,3 м кв. (висновки експертизи Волинської ТПП від. 23.07.2002 року), що складає 54,6/100 частини будинку, вартість якої складає 9212 грн., виділив їй надвірні будівлі: погріб (В) вартість 528 грн., загорожу вартістю 376 грн., що становить 52% надвірних споруд. В користування ОСОБА_6 виділив кухню (1-1) площею 8,2 м кв., коридор (1-2) площею 3,0 м кв., кімнати (1-3) і (1-4) площею 7,2 м кв. і 10,5 м кв., що складає 45,4/100 частини будинку, вартість якої складає 7659 грн., виділив їй надвірні будівлі: сарай (Б-1) - 641 грн., загорожу - 188 грн., що становить 48 % надвірних споруд. Вбиральню (5) - 163 грн. виділив в спільне користування. Для проведення розподілу суд зобов'язав ОСОБА_3 перенести перегородку між кімнатами 1-6 і 1-7 на віддаль 2,55 м , зменшивши площу кімнат (1-7) до 2,92 м кв., в приміщенні 1-7 облаштувати вхід в будинок, встановивши подвійні двері і влаштувати вхід між приміщеннями 1-6 і 1-7. ОСОБА_6 зобов'язав кухню (1-3) перенести в коридор (1-7), коридор (1-1) перенести в ванну (1-2), дверний отвір між приміщеннями 1-2 і 1-3 та 1-3 і 1-5 закрити, в приміщенні 1-2 зробити вхід з двору та вхід в приміщення 1-3 у вході в будинок поставити подвійні двері. Також суд у рішенні вирішив провести розподіл земельної ділянки, виділивши ОСОБА_3 511,3 м.кв., ОСОБА_6 - 255,7 м. кв., в спільному користуванні залишив 8 м. кв.

Отже, даним рішенням суду підтверджено поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19.10.2000 року №325 "Про дозвіл на перепланування та переобладнання", яким надано ОСОБА_3 дозвіл на перепланування та переобладнання житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.10). Також Виконавчим комітетом Ковельської міської ради прийнято рішення від 19.08.2004 року №353 "Про присвоєння адресного номера надання дозволу на газифікацію літньої кухні та будівництво балкону", підпунктом 1.1 якого вирішено присвоїти частині житлового будинку, що належить гр. ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_5 адресний номер квартира « 2», по АДРЕСА_1, та підпунктом 2.1 дозволено їй провести добудову коридору, кухні, ванни, комори розмірами 7,744х5,00 м по АДРЕСА_1/2. Загальна площа квартири після добудови складатиме 65,7 кв. м. , житлова площа - 34,8 кв. м. (а.с.11).

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта садибної забудови, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ковельської міської ради №223 від 17.05.2007 року, підтверджено факт прийняття в експлуатацію добудови до квартири АДРЕСА_3, яка здійснена ОСОБА_3 (а.с.13-14).

З вищенаведеного слідує, що придбана позивачем у ОСОБА_7 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (85/100 часток) на підставі договору дарування від 10.09.2016 року, належала попередньому власнику як окремий об'єкт нерухомого майна, що був поділений між власниками із виділом часток в натурі. При цьому, частині житлового будинку, що належала попередньому власника присвоєно адресний номер: квартира « 2», по АДРЕСА_1.

Згідно із ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно частини третьої статті 364 Цивільного кодексу України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно частини другої статті 367 Цивільного кодексу України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, на підставі наведених обставин справи та правових норм, суд зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 06 грудня 2002 року про реальний поділ житлового будинку, що набрало законної сили 05 червня 2003 року, підтверджено припинення права спільної часткової власності по АДРЕСА_1 та відсутня потреба у наданні згоди інших співвласників на присвоєння адресного номера частині житлового будинку, що належить позивачу. Крім того, такий адресний номер частині житлового будинку вже був присвоєний на підставі рішення Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19.08.2004 року №353, із зазначенням квартира №2, яка належала попередньому власнику - ОСОБА_3 Разом з тим, незареєстрування попереднім власником такої квартири в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно окремим об'єктом нерухомості не може бути перешкодою у присвоєнні адресного номера належній позивачу на праві власності частині житлового будинку за вказаною адресою.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що за наявності рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 грудня 2002 року, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, що є фактично заміною договору поділу житлового будинку, а тому відмова Виконавчого комітету Ковельської міської ради у присвоєнні належній позивачу частині житлового будинку по АДРЕСА_1 в місті Ковелі адресного номера є протиправною, а відтак суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання такої відмови протиправною та зобов'язання позивача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 жовтня 2018 року про присвоєння адресного номера квартирі, яка є частиною житлового будинку по АДРЕСА_1, та прийняти відповідне рішення.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 27.11.2018 року (а.с.2).

Керуючись статтями 205, 229, 243, 245, 246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Ковельської міської ради, оформлену листом від 22 жовтня 2018 року № А-1591, у присвоєнні належній ОСОБА_1 на праві приватної власності частині житлового будинку по АДРЕСА_1 адресного номера, а саме: квартира АДРЕСА_4.

Зобов'язати Виконавчий комітет Ковельської міської ради (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, будинок 73, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від 01 жовтня 2018 року про присвоєння адресного номера квартирі, яка є частиною житлового будинку по АДРЕСА_1, та прийняти відповідне рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Ковельської міської ради (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, будинок 73, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.Д. Ковальчук