Справа № 0840/2818/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2818/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року у справі №0840/2818/18 (головуючий 1-ї інстанції Татаринова Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 09.07.2018 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсії з березня 2016 року;

- зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсії та виплатити заборгованість за період, починаючи з березня 2016 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 визнано протиправною бездіяльність Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 09 січня 2018 року та зобов'язано відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії та виплатити заборгованість за період, починаючи з 09 січня 2018 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за період з березня 2016 року по 09 січня 2018 року залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про залишення без розгляду частини позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань про розгляд справи за їх участю не подавали.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

В рішенні про задоволення позовних вимог з 09 січня 2018 року суд першої інстанції зазначив, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є лише підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону. Пенсійним органом не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачу виплати пенсії.

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржено та набрало законної сили.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що пенсійним органом розпорядження про припинення виплати пенсії позивачу не приймалось, а відтак її нарахування не повинно було припинятись.

Залишаючи частину позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що про невиплату пенсії з березня 2016 року позивачу було відомо. У спірних правовідносинах позивачу суми пенсії не були нараховані органом Пенсійного фонду України, а, звідси, застосувати норми статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин не можна. Позов був поданий до поштового відділення 09 липня 2018 року, а тому, виходячи з приписів статті 122 та 123 КАС України права позивача підлягають захисту у межах шестимісячного строку звернення до суду, тобто з 09 січня 2018 року.

При цьому, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені в рішенні у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі від 03 травня 2018 року у справі №805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18).

Так, у вказаному рішенні зазначено, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, та нарахування якої продовжувалося після припинення її виплати, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно ч.2 ст.46 Закону №1058-IV виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення. Аналогічну позицію щодо застосування строків звернення до суду у справах цієї категорії викладено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №573/1759/17 (К/9901/3564/18).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року у справі №0840/2818/18 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року у справі №0840/2818/18 скасувати.

Справу №0840/2818/18 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак