Справа № 360/4270/18
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4270/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Широка К. Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 СПОРУ

1. 17 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивачка) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті пенсії позивачці, починаючи з березня 2016 року (за винятком червня 2018 року);

- зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачці та сплатити заборгованість з березня 2016 року (за винятком червня 2018року).

2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є пенсіонеркою та здобула право на отримання пенсії, що підтверджується пенсійним посвідченням. З квітня 2018 року позивачку поставлено на облік до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. У червні 2018 року ОСОБА_1 було отримано одну пенсію у сумі 1550,00 грн. У липні 2018 року на картковий рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія.

3. З посиланням на норму частини другої статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії за віком незаконною та такою, що порушує його конституційні права.

4. Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву (а. с. 21-22). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 24.04.2018 року позивач звернувся до УПФУ в м.Сєвєродонецьку із заявою про взяття на облік у звязку із переїздом із м. Лисичанська. За заявою позивача про взяття на облік, управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку, запросило пенсійну справу з попереднього місця перебування позивачки. Пенсійна справа до відповідача надійшла 31.05.2018. Разом з пенсійною справою на адресу УПФУ в м.Сєвєродонецьку надійшов атестат №1010 на ОСОБА_1, в якому було відображено останню виплату пенсії позивачу - 29.02.2016. Розмір пенсії за лютий 2016 року - 1196,02 грн. З березня 2016 року виплата пенсії позивачу була припинена УПФУ в м. Лисичанську. Згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.05.2018 № 91, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено соціальні виплати позивачу призначити. На підставі цього управлінням було нараховано за період 01.03.2016 по 30.06.2018 пенсію у розмірі 38 834,46 грн, які будуть виплачені при наявному фінансуванні Пенсійним фондом. Виплату пенсії було поновлено з 01 липня 2018 року. За липень 2018 року позивачка отримала пенсію у розмірі 1518,12 грн. На виконання порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, та одержання рекомендацій Міністерства фінансів України щодо зупинення державних виплат, припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2018. З 01.08.2018 пенсія позивачу не нараховується та не виплачується.

5. За таких обставин, відповідач вважає свої дії щодо припинення виплати пенсії позивачці правомірними просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

6. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 1-2).

7. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 19, 20). Позивачка просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 8).

8. Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

ІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії ЕК 958064 (а. с. 12-12 зв. бік), ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 (а. с. 10).

10. Позивачка є пенсіонером за віком, про що свідчить копія її пенсійного посвідчення серія ААА № 615808 від 10.05.2006 (а. с. 9).

11. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.04.2018 № НОМЕР_2 місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

12. 24 квітня 2018 року позивачка звернувся до відповідача із заявою взяття на облік її пенсійної справи (а. с. 24).

13. 31 травня 2018 на адресу відповідача з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області надійшла пенсійна справа позивачки разом з атестатом № 1010 (а. с. 23).

14. З інформації, зазначеній в атестаті Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 1010 вбачається, що останню датою виплати пенсії позивачці за попереднім місцем перебування на обліку була 29.02.2016 (а. с. 23 зв. бік).

15. Відповідно до інформації, зазначеній в розпорядженні УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 05.06.2018 № 80447, відповідачем взято позивача на облік (а. с. 25).

16. З інформації, зазначеній у витязі з Протоколу № 91 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.05.2018 вбачається, що позивачу відновлені соціальні виплати (а. с. 24 зв. бік).

17. Розпорядженням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 13.08.2018, на виконання порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, та одержання рекомендацій Міністерства фінансів України щодо зупинення державних виплат, припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2018 (а. с. 26).

18. Інформацією, зазначеній в довідці УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 47 від 04.01.2019 підтверджується наявна заборгованість відповідача з виплати пенсії позивачу за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 року в сумі 38834,46 грн, а з 01.08.2018 пенсія позивачці не нараховувалась та не виплачувалась. (а. с. 26 зв. бік).

19. Спірним питанням цієї справи є правомірність невиплати відповідачем заборгованості по пенсії за період 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 року та припинення виплати пенсії з 01 серпня 2018 року.

ІІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості (ст. 46 Конституції України).

21. Згідно частини 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

22. Європейська соціальна хартія (переглянута), яка набрала чинності для України 01 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

23. Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

24. У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

25. Відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

26. У статті 49 Закону № 1058-IV зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

26. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: ОСОБА_2 соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України

27. Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

28. Відповідно до статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

29. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

30. Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

31. В рамках адміністративного судочинства (ст. 4 КАС України):

дії - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

32. Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

33. Пунктом першим частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

IV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

34. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, відповідно до яких суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене позивачу не сплачено заборгованості за минулий період. За змістом конституційних норм (статті 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

35. Суд вважає таку позицію неприйнятною, оскільки конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

36. ОСОБА_2 встановлено, що жодних змін у Закон № 1058 з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

37. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або інші права, як це зазначено у статті 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

38. Відповідно до висновків Конституційного ОСОБА_2 України в Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. В зазначеному рішенні суд зауважив, що всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавлення цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

39. Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

40. Під ефективним засобом (способом) захисту прав позивача необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

41. З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає обєкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

42. Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості з виплати пенсії саме з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 року та припинення виплати пенсії позивачці з 01 серпня 2018 року.

43. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивачки шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії позивачці з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 року, визнання протиправним та скасування розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 13.08.2018 про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року та зобовязання відповідача відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 серпня 2018 року.

44. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

45. Посилання відповідача на те, що позивачка у період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 не перебувала на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку, тому бездіяльність відповідача не може бути визнана протиправною щодо невиплати пенсії позивачці за цей період, є безпідставними, оскільки дійсно виплату пенсії позивачці з березня 2016 року припинено Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, проте станом на дату поновлення пенсійних виплат позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку, саме останнім нараховано, проте протиправно не виплачено заборгованість з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018.

46. Щодо посилань УПФУ в м. Сєвєродонецьку на протиправність вимоги позивачки про поновлення та нарахування виплати пенсії без зазначення кінцевої дати, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями Закону № 1058-IV нарахування та виплата пенсії мають здійснюватися територіальним органом Пенсійного фонду України постійно до виникнення підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, та прийняття рішення про припинення виплати пенсії територіальним органом Пенсійного фонду України або судом.

47. Щодо питання дотримання Позивачки строку звернення до суду з позовом, суд зазначає таке. Твердження відповідача про порушення позивачкою строку звернення до суду судом вважаються необґрунтованими, з підстав викладених судом в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21.12.2018. Також, відповідачем суду не надано жодних доказів повідомлення позивача про припинення нарахування та виплати пенсії.

48. Враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює посилання Відповідача, які викладені у відзиві на позов, щодо пропуску позивачем шестимісячного строку для звернення до суду, оскільки вказаний строк позивачеві поновлено ухвалою суду від 21.12.2018.

49. Що стосується заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає, що положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання субєкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

50. Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету, суд вважає необхідним допустити це рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

51. Ухвалою суду від 21.12.2018 позивачці відстрочено сплату судового збору у розмірі 704,80 грн до ухвалення судового рішення у справі.

52. Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

53. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

54. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, лише з коригуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 704,80 грн стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати заборгованості з пенсії за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 року ОСОБА_1.

3. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області (місце знаходження: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, ) виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська область, м. Стаханов, пров. Западний, буд. 9; місце проживання: 93408, АДРЕСА_2) заборгованість з виплати пенсії з 01 березня 2016 року по 30 червня 2018 року.

4. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 13.08.2018 про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року.

5. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області (місце знаходження: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, ) відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська область, м. Стаханов, пров. Западний, буд. 9; місце проживання: 93408, АДРЕСА_2) пенсію з 01 серпня 2018 року.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, ) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

7. Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3