Справа № 0440/5337/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Справа № 0440/5337/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення №3367 від 28.03.2018р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним рішення Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3367 від 28.03.2018р. щодо відмови ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, скасувавши зазначене рішення;

- зобов'язати Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах з 55 років, тобто з 29.10.2017р., зарахувавши до пільгового стажу період роботи позивача з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. впродовж повного робочого дня монтажником обладнання металургійних заводів (незвільненим бригадиром монтажників обладнання металургійних заводів), коли останній працював на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.11.2017р. він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте, рішенням пенсійного органу №3367 від 28.03.2018р. йому було відмовлено у призначенні такої пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення вказаної пенсії, оскільки період роботи позивача з 01.02.1989р. по 19.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій не був зарахований до пільгового стажу у зв'язку з неможливістю встановити, що під час роботи бригадиром заявник повністю виконував всі роботи, встановлені для відповідних робітників та не був звільненим бригадиром. Позивач вважає незаконними та протиправним таке рішення про відмову йому у призначенні пенсії, оскільки з 05.07.1988р. позивача прийнято на посаду монтажника по монтажу сталевих конструкцій 5 розряду і з 01.02.1989р. призначено бригадиром монтажників по монтажу сталевих конструкцій 5 розряду та згідно архівних відомостей про нарахування заробітної плати за вказаний період видно, що позивач працював повний робочий день, виконував всі роботи встановлені для монтажників, за що отримував заробітну плату та додатково отримував доплату за керівництво бригадою, як бригадир монтажників, а отже був незвільненим бригадиром та виконував всі роботи встановлені для монтажників. Окрім того, позивач вказує на наявність свідків, які можуть підтвердити, що позивач працював не звільненим бригадиром монтажників. Додатково у відповіді на відзив від 21.08.2018р., позивач зазначає, що обставини, зазначені відповідачем у відзиві на позов, не відповідають та суперечать обставинам справи.

Ухвалою суду від 20.07.2018р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 10.08.2018р. відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов'язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

08.08.2018р., на виконання вимог вказаної ухвали суду, відповідач засобами електронного зв'язку надіслав на адресу суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що за документами пенсійної справи позивача, його пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії за Списком №2 становить 7 років 7 місяців 26 днів. У зв'язку із визнанням банкрутом підприємства, на якому працював позивач, пенсійним органом було направлено пакет документів для підтвердження періодів роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку передбаченому постановою Правління ПФУ №18-1 від 10.11.2006р. Як зазначає відповідач, за результатом розгляду даною комісією документів позивача було прийнято рішення №30 від 01.03.2018р. про відмову у зарахуванні періодів роботи позивача з 26.11.1985р. по 10.06.1987р. та з 05.07.1988р. по 31.01.1989р. до пільгового стажу за Списком №2. Окрім того, відповідач вказує на те, що п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р. передбачено, що підставою для зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, є наявність посади у відповідному списку, а також і підтвердження шкідливих умов праці працівника після 21.08.1992р. за результатами атестації робочих місць за умовами праці (не менше 80%) установленого для такого виробництва. Відтак, відповідач зазначає про відсутність підстав для підтвердження періодів роботи з 26.11.1985р. по 10.06.1987р. та з 05.07.1988р. по 31.01.1989р. на ДП «Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 та №2 по ремонту металургійних печей та устаткування» ВАТ «Дніпродомнаремонт» та зарахування їх до пільгового стажу за Списком №2. Окрім того, відповідач зазначає, що Порядком №18-1 та Порядком №637 не передбачено підтвердження пільгового стажу роботи на підставі показань свідків (а.с.55-61).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

07.11.2017р. ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 розділу ХІV-1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується доказами, наявними у справі (а.с.18).

Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 01.03.2018 було прийнято рішення №30, яким підтверджено періоди роботи позивача з 26.11.1985р. по 10.06.1987р. та з 05.07.1988р. по 31.01.1989р. для зарахування до пільгового стажу відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.20-21).

Рішенням №3367 від 28.03.2018р. пенсійний орган відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 розділу ХІV-1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку із відсутністю пільгового стажу роботи - 10 років, при цьому, пенсійний орган посилається на рішення комісії від 01.03.2018р., що підтверджується копією відповідного рішення, наявною у справі (а.с.18).

Позивач просить визнати протиправним вищевказане рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, скасувавши зазначене рішення та зобов'язати відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах з 55 років, тобто з 29.10.2017р., зарахувавши до пільгового стажу період роботи позивача з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. впродовж повного робочого дня монтажником обладнання металургійних заводів (незвільненим бригадиром монтажників обладнання металургійних заводів), коли останній працював на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах посилаючись на те, що таке рішення про відмову йому у призначенні пенсії є протиправним, оскільки з 05.07.1988р. позивача прийнято на посаду монтажника по монтажу сталевих конструкцій 5 розряду, з 01.02.1989р. призначено бригадиром монтажників по монтажу сталевих конструкцій 5 розряду та згідно архівних відомостей про нарахування заробітної плати за вказаний період видно, що позивач працював повний робочий день, виконував всі роботи встановлені для монтажників, за що отримував заробітну плату та додатково отримував доплату за керівництво бригадою, як бригадир монтажників, а отже був незвільненим бригадиром та виконував всі роботи встановлені для монтажників.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При цьому, згідно п.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 «Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006р. за №1231/13105 (далі - Постанова №18-1).

Згідно до п.3, п.4 Постанови №18-1 визначено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Комісії створюються, зокрема, при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях.

Пунктом 11 Порядку №18-1 визначено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема, довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

При цьому, п.12 Порядку №18-1 встановлено, що Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що чоловіки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, передбачених Списком №2, та за умови повного робочого дня на відповідних роботах але не менше 80% робочого часу, при цьому, за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується відповідними комісіями, створеними при Головних управління Пенсійного фонду України в областях.

Окрім того, територіальні управління повинні надавати заявникам допомогу у зборі необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.02.1989р. по 19.06.1998р. позивач працював на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні спеціалізованого треста по ремонту металургійних печей та обладнання ВАТ "Дніпродомнаремонт" та на Дочірньому підприємстві "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" ВАТ "Дніпродомнаремонт", що підтверджується копією трудової книжки, копіями архівних довідок Архівного управління м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради №01-27/748, №01-27/746/1, №01-27/750, №01-27/749/1, №01-27/746 від 08.05.2013р., наявними в матеріалах справи (а.с.14-17,63-65,67-68).

Також і в матеріалах справи наявні відомості щодо нарахування позивачеві заробітної плати за період з 01.02.1989р. по 19.06.1998р., згідно яких позивач отримував надбавки за сумісництво професій та за керівництво бригадами, що підтверджується їх копіями, наявними в матеріалах справи (а.с.35-48).

Згідно довідок Архівного управління м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради №01-27/747, №01-27/750-1 від 08.05.2013р. Дочірнє підприємство "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ "Дніпродомнаремонт" та Дочірнє підприємство "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ "Дніпродомнаремонт" визнано банкрутами, що підтверджується змістом копій наведених довідок (а.с.66,69).

У зв'язку з викладеним, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах здійснювалося відповідною Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та вказаною комісією було прийнято рішення №30 від 01.03.2018р. про підтвердження періодів з 26.11.1985р. по 10.06.1987р. та з 05.07.1988р. по 31.01.1989р. для зарахування до пільгового стажу відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується його копією (а.с.20-21).

При цьому, вказане рішення не містить обґрунтувань щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періодів з 01.02.1989р. по 19.06.1998р., а у ньому лише зазначено про неможливість встановити, що під час роботи бригадиром позивач повністю виконував всі роботи, встановлені для відповідних робітників та не був звільненим бригадиром (а.с.20-21).

Також не містить і обґрунтувань щодо причин не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за спірний період і рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.18).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу документів про підтвердження стажу роботи позивача за не зараховані періоди, а також і з урахуванням повноважень територіальних управлінь Пенсійного фонду щодо надання заявникам допомоги у зборі необхідних для підтвердження пільгового стажу роботи документів, відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні позивачеві пільгової пенсії за віком за Списком №2.

Отже, при розгляді заяви позивача від 07.11.2017р. про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідачем не вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень, та не наведено обґрунтованих мотивів та підстав не зарахування спірного періоду роботи позивача до його пільгового стажу.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких ним не зараховано той чи інший період роботи особи зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи у зв'язку з не зарахуванням до такого стажу періоду роботи позивача з 01.02.1989 по 19.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом, наявних в матеріалах справи доказів та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача, викладені у його відзиві на позов, щодо відсутності підстав для зарахування періодів роботи позивача з 26.11.1985р. по 10.06.1987р. та з 05.07.1988р. по 31.01.1989р. до пільгового стажу за Списком №2, оскільки вказані періоди роботи позивача не є спірними та зараховані до періоду роботу за Списком №2 за рішенням комісії №30 від 01.03.2018р., що підтверджується змістом оспорюваного рішення (а.с.20-21).

Також і судом не приймаються до уваги посилання відповідача, викладені у його відзиві на позов, щодо відсутності в трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначення про характер виконуваної роботи та про те, що позивач працював на роботах, передбачених Списками повний робочий день, оскільки таких підстав оспорюване рішення №3367 від 28.03.2018р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії не містить, а в силу положень ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В той же час, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення пояснення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.22-34), оскільки підтвердження пільгового стажу показаннями свідків не передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши рішення пенсійного органу №3367 від 28.03.2018р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 01.02.1989р. по 19.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні спеціалізованого треста по ремонту металургійних печей та обладнання ВАТ "Дніпродомнаремонт" та на Дочірньому підприємстві "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" ВАТ "Дніпродомнаремонт", суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оспорюване рішення про відмову у призначенні позивачеві такої пенсії та не зарахувавши до пільгового стажу позивача вищевказаний період його роботи, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення №3367 від 28.03.2018р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, порушує права позивача на пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 підлягають задоволенню.

Також і підлягають частковому задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та не зарахуванні до пільгового стажу роботи вищевказаного періоду та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2 є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах з 55 років, тобто з 29.10.2017р., оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправними рішення відповідача №3367 від 28.03.2018р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та дій щодо не зарахуванні до пільгового стажу позивача період його роботи з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2, а також і зобов'язання відповідача зарахувати вказаний період до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2, є саме зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.11.2017р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та доданими до заяви документами та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №3420744 від 10.07.2018р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 469 грн. 87 коп. (704,80 грн./3*2) (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення №3367 від 28.03.2018р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3367 від 28.03.2018р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 (51900, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) період його роботи з 01.02.1989р. по 18.06.1998р. на посаді бригадира монтажників по монтажу сталевих конструкцій на ВАТ "Дніпродомнаремонт" Дочірнього підприємства "Дніпродзержинське спеціалізоване управління №2" за Списком №2.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (51900, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) від 07.11.2017р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та доданими до заяви документами та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_2 (51900, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 469 грн. 87 коп. (чотириста шістдесят дев'ять грн. 87 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва