Справа № 460/2774/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2019 року м. Рівне №460/2774/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача - адвоката Луцик К.В. (Ордер серії РН-693 №020); представника відповідача - Негодюка Т.М. (довіреність від 15 червня 2018 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення по день фактичного розрахунку з 16.11.2017 по 23.10.2018 в сумі 85121 грн. 89 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що проходив військову службу та був звільнений у зв'язку з закінченням строку контракту. Відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили йому було виплачено суму індексації. Однак, позивач вважає, що у зв'язку з несвоєчасною виплатою вказаної суми, він має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки такої виплати. Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що саме з 16.11.2017 по 23.10.2018 йому слід виплатити дану суму індексації в розмірі 85121 грн. 89 коп. Тому, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач 03.12.2018 подав відзив на позовну заяву, де вказав, що судове рішення, відповідно до якого присуджено до сплати ОСОБА_3 суму індексації за період з 01.01.2015 по 31.10.2015 та з 01.01.2016 по 22.05.2017., набрало законної сили 15.09.2018. Сама виплата індексації грошового забезпечення в розмірі 17324 грн. 84 коп. відбулася 19.10.2018. Тому, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні учасники справи підтримали свої вимоги та заперечення, викладені в позовній заяві і відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 проходив військову службу в Луцькому прикордонному загоні Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді водія 2 секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу, без права носіння військової форми.

Наказом начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 18.05.2017 №106-ос, відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», з урахуванням вимог підпункту «ї» пункту 1 частини 8 цієї самої статті, старшого солдата ОСОБА_3 звільнено з військової служби в запас згідно з п. «а» (у зв'язку із закінченням строку контракту).

Наказом начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.05.2017 №108-ос ОСОБА_3 виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення, з 22.05.2017.

Позивач звернувся до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про надання інформації стосовно виплати йому всіх видів грошового забезпечення за період 2015-2017 роки.

Листом від 26.04.2018 за №11/4758 відповідач надав копії особових карток грошового забезпечення, з яких позивач встановив, що з 01.01.2016 по 22.05.2017 йому не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Крім того, з особової картки грошового забезпечення за 2015 рік позивачем встановлено, що в період з 01.01.2015 по 31.10.2015 йому також не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Вважаючи вищевказані дії Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1475/18 від 13.08.2018 визнано протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 22 травня 2017 року, зобов'язано Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 22 травня 2017 року включно. В задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь період затримки з 01 січня 2015 року по 30 травня 2018 року відмовлено (а.с.6-8).

Вказане судове рішення набрало законної сили 18.09.2018.

19 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату належної відповідно до судового рішення індексації з зазначенням банківських реквізитів рахунку (а.с.21).

Відповідно до платіжного доручення №2780 від 23.10.2018 відповідач здійснив перерахунок ОСОБА_3 індексації грошового забезпечення в розмірі 17324 грн. 84 коп. (а.с.22).

Вважаючи законним своє право на отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення з 16.11.2017 по 23.10.2018 в розмірі 85121 грн. 89 коп., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону №1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), згідно з пунктом 4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1475/18 від 13.08.2018 визнано протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 22 травня 2017 року, зобов'язано Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 22 травня 2017 року включно.

Вказана сума індексації була виплачена позивачу.

Таким чином, порушені права та інтереси позивача щодо отримання належної йому суми індексації були захищені та відновлені на підставі судового рішення.

Щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належної звільненому працівникові заробітної плати у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Пунктом першим Порядку №100 визначено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; виконання працівниками державних і громадських обов'язків у робочий час; переведення працівників на іншу легшу нижчеоплачувану роботу за станом здоров'я; переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; виплати вихідної допомоги; службових відряджень; вимушеного прогулу; направлення працівників на обстеження до медичних закладів; звільнення працівників-донорів від роботи; залучення працівників до виконання військових обов'язків; тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижчеоплачувану роботу; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Суд зазначає, що виплата індексації грошового забезпечення (у даному випадку за рішенням суду) не є правовою підставою для проведення виплати середнього заробітку в розумінні Порядку №100.

Позивачем у позовній заяві не зазначено, а матеріали справи не містять доказів щодо наявності інших правових підстав для виплати позивачу середнього заробітку, передбачених Порядком №100.

Поняття «заробітна плата (грошове забезпечення)» та «середній заробіток за час затримки» не є тотожними, а тому при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення не підлягає включенню індексація, оскільки така проводиться тільки з виплат, які законодавчо визначені як об'єкти виплат, що підлягають індексації згідно вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_3 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу. Враховуючи правомірність звільнення позивача та відсутність його поновлення на посаді, своєчасність виплати грошового забезпечення, доводи позивача в частині виплати середнього заробітку за час затримки виплати індексації є безпідставними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на постанову Верховного суду від 06.06.2018 у справі №803/1105/16 (провадження №К/9901/11863/18) суд оцінює критично, оскільки предметом спору у даній справі є інші правовідносини, ніж у даній. При цьому суд не заперечує посилання позивача на тезу, зазначену у вказаній постанові про пріоритетність норм спеціального законодавства та застосування трудового законодавства у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (43005, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 6; ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 січня 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.