Справа № 440/4080/18
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4080/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом

позивача Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
до відповідача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області
про стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

16.11.2018 Головне управління ДФС у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області, позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ДПІ у м. Полтаві, третя особа) про стягнення податкового боргу в розмірі 7862,06 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем не сплачено у строк, визначений податковим законодавством, узгоджену суму податкового боргу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/4080/18, призначено засідання для розгляду справи по суті на 05.12.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 відкладено судове засідання на 20.12.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 відкладено судове засідання на 10.01.2019.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с. 65/.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець - 20.02.2012 /а.с. 25/.

30.01.2018 ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб за 2015 рік, І кв. 2016 року, І півріччя 2016 року, три квартали 2016 року, 2016 рік, І кв. 2017 року, І півріччя 2017 року ФОП ОСОБА_1 За результатами перевірки позивачем складено акт № 1015/16-31-13-03/НОМЕР_1 від 30.01.2018 /а.с. 16-18/.

На підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесено 15.03.2018 податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 18,00 грн /а.с. 22/.

Також на підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесено 15.03.2018 податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 7967,19 грн /а.с. 20/.

Податкові повідомлення - рішення від 15.03.2018 № та № направлені на адресу відповідача (вул. М. Бірюзова, буд. 64А, гуртожиток, 36000) та повернуті з відміткою "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 24/.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення вважаються врученими відповідачу з огляду на приписи абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Учасниками справи не надано доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, а також його оскарження до суду.

Підпунктом 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошове зобов'язання, визначене вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І квартал 2018 року № 56481 від 08.05.2018 по терміну сплати 20.05.2018, згідно з якою платником самостійно визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1278,75 грн, яка підлягає сплаті до бюджету /а.с. 14/.

Також ФОП ОСОБА_1 подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за півріччя 2018 року № 75606 від 03.08.2018 по терміну сплати 19.08.2018, згідно з якою платником самостійно визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 5090,60 грн, яка підлягає сплаті до бюджету /а.с. 15/.

Виходячи із приписів пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, сума податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає платник податків у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Отже, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, є узгодженим з дня подання такої декларації.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату зобов'язання у розмірі 276,67 грн.

Таким чином, за відповідачем обліковується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 7862,06 грн (податковий борг за деклараціями 6369,35 грн + пеня 276,67 грн + податковий борг за податковими повідомленнями-рішеннями з урахуванням переплати 1216,04 грн).

Наявність податкового боргу у відповідача підтверджується також відомостями облікової картки платника податків, копія якої надана позивачем /а.с. 26-27/.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункту 14.1.162 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Положеннями підпункту 19.1-1 статті 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством; здійснюють інші функції, визначені законом.

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкову вимогу від 29.05.2018 № 17365-17 на суму податкового боргу в розмірі 7589,67 грн, яка направлена на адресу відповідача (вул. М. Бірюзова, буд. 64А, гуртожиток, 36000) та повернута з відміткою "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 13 зворот/.

Вищевказана вимога вважається врученою відповідачу з огляду на приписи абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України.

Доказів оскарження вказаної вимоги учасниками справи не надано.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Внаслідок того, що відповідач станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг у загальному розмірі 7862,06 грн не сплатив, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 39461639) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, 36008, ідентифікаційний код 39680655) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 податковий борг у загальному розмірі 7862,06 грн з єдиного податку з фізичних осіб на р/р 6002, код бюджетної класифікації платежу - 18050400, одержувач - УК у м. Полтаві/м.Полтава/18050400, ЗКПО 38019510, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Т.С. Канигіна