Справа № 440/3981/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/3981/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вязун К.Ю.

представника відповідача - Тур Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАУМАНН АГРІ УА" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ШАУМАНН АГРІ УА" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.10.2018 №, №.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно зроблено висновки про порушення після ввезення товарів на територію України позивачем статей 52, 53, пункту 5 частини десятої, частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого прийнято неправомірні податкові повідомлення-рішення. Зокрема вважає необґрунтованими посилання контролюючого органу на звірку з даними документів бухгалтерського обліку, наданих перевізником ФОП ОСОБА_3, оскільки договір перевезення позивачем із ФОП ОСОБА_3 не укладався. Вказує, що на виконання вимог законодавства України, для підтвердження фактичної складової витрат на транспортування до митного кордону України та після ввезення на митну територію України до митного оформлення було надано довідки, акти прийомки-здачі робіт, замовлення на транспортування товару, товарно-транспортні накладні. Дані документи містять усю необхідну інформацію щодо маршруту перевезення, пунктів навантаження та розвантаження, транспортних засобів, на яких здійснювалось перевезення, а також суми транспортних витрат. Враховуючи особливості правового регулювання договору транспортного експедирування, вважає, що транспортні витрати позивача до митного кордону та після ввезення на митну територію України є розподіленими, що підтверджується документально. Податковим органом не доведено, які відомості в поданих до митного оформлення позивачем документах є недостовірними та сумнівними, тому підстав для нарахування податкових зобов'язань у відповідача не було. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.11.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

03.12.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог. На його обґрунтування вказує на те, що оскаржувані рішення були прийняті податковим органом внаслідок заявлення декларантом неповних відомостей щодо складових митної вартості імпортованих товарів, а саме: задекларовані підприємством транспортні витрати на доставку товарів не відповідають інформації, яка міститься в документах, наданих безпосередньо перевізником, що призвело до заниження бази оподаткування товарів та неповного нарахування і сплати митних платежів. Зазначає, що Krell-Logistik за дорученням клієнта та за його рахунок організував виконання перевезень на користь продавця через третіх осіб (перевізника ФОП ОСОБА_3.) для виконання зобов'язань продавця. При цьому не було враховано актів перевізника ФОП ОСОБА_3, який забезпечував транспортування імпортного вантажу до місця призначення. Числові значення, зазначені в актах перевізника ФОП ОСОБА_3 по іншим контрагентам, значно відрізняються від даних, вказаних в актах наданих до митного оформлення. Krell-Logistik надав лише експедиторські послуги, а не виступав прямим виконавцем транспортування імпортованого вантажу до місця призначення. Тому відповідач вважає, що тільки акти перевізника ФОП ОСОБА_3 підтверджують числове значення та несуть достовірні відомості транспортування імпортованого вантажу за межами митної території та по території України. Решта витрат, пов'язана з доставкою імпортного товару до пункту призначення, належить до витрат, що включаються до складових митної вартості товарів. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або повідомлення причин неявки.

Враховуючи наявність необхідних та достатніх доказів у справі, а також відсутність перешкод для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ШАУМАНН АГРІ УА" зареєстроване як юридична особа 07.08.2009, ідентифікаційний код 36416284.

У період з 12.09.2018 по 18.09.2018 уповноваженими особами відповідача проведена документальна невиїзна перевірка правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" за окремими митними деклараціями ІМ 40ДЕ №UA806020/2018/203378 від 19.03.2018, №UA806020/2018/204073 від 02.04.2018, №UA806020/2018/204060 від 02.04.2018, №UA806020/2018/204066 від 02.04.2018, №UA806020/2018/204616 від 16.04.2018.

За результатами перевірки складено Акт від 02.10.2018 №1328/16-31-14-08-08/36416284, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

- статей 52, 53, пункту 5 частини десятої, частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України, у результаті чого встановлено заниження податкового зобов'язання по сплаті мита у сумі 4463,32 грн;

- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у сумі 23549,54 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 25.10.2018:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 29436,93 грн, у тому числі 23549,54 грн за основним платежем, 5887,39 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 5579,15 грн, у томі числі 4463,32 грн за основним платежем, 1115,83 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Однак, позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 25.10.2018 №, № та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенцію і контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з частинами другою та третьою статті 345 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Як встановлено судом, на обґрунтування правомірності прийнятих рішень відповідач зазначає, що порушення сталося внаслідок заявлення до митного оформлення товару недостовірних відомостей щодо фактичних витрат на транспортування оцінюваних товарів, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, отриманими податковим органом від безпосередніх виконавців послуг.

Суд не погоджується з вказаними висновки відповідача з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 15.09.2009 між позивачем ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" (Покупець) та Schaumann Agri Austria Gmbh &уд KG (Постачальник) було укладено договір (контракт) поставки №1, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує мінеральні кормові добавки для тваринництва, найменування, кількість та ціна товару вказуються в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, товар поставляється партіями.

На підставі погоджених та підписаних специфікацій Продавцем здійснювалося відвантаження товару.

Транспортування товару до місця призначення здійснювалося перевізником Krell-Logistik (Виконавець) на підставі Договору з ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" (Клієнт) від 12.03.2018 №12032018 про надання транспортних послуг.

Відповідно до розділу І Договору Виконавець зобов'язався за винагороду і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, пов'язаних з перевезенням автотранспортом експортних та імпортних вантажів, що належать Клієнту. Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору оплата перевезень проводиться Клієнтом за узгодженими ставками і умовами в безготівковому порядку на підставі рахунків Виконавця протягом 10 днів з моменту отримання CMR клієнтом.

15.03.2018 між Krell-Logistik (Виконавець) та ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" (Клієнт) укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої договір доповнено підпунктом 2.3., а саме : Виконавець має право організовувати процес виконання послуг , пов'язаних з перевезенням автотранспортом експортних та імпортних вантажів, що належать Клієнту, залучати до роботи при необхідності третіх осіб. У разі залучення третьої особи до виконання робіт за Договором, правовідносини між Виконавцем та останнім повинні бути урегульовані шляхом укладення відповідного Договору, про що Виконавець повідомляє клієнта у будь-який зручний спосіб та надсилає копію укладеного Договору для ознайомлення.

На виконання умов зазначеного Договору Сторонами були погоджені та підписані транспортні замовлення на виконання перевезень №2018/03/06, №2018/04/01, №2018/03/04, 2018/03/03, №2018/03/05, зі змісту яких видається можливим встановити дату навантаження, адресу навантаження, найменування вантажу, адресу розвантаження, отримувача вантажу, фрахтову ставку та умови оплати.

Оплата послуг здійснювалася відповідно до укладеного Договору від 12.03.2018 №12032018, погоджених замовлень на транспортування вантажу, по факту отримання вантажу з товаром, на підставі виставлених рахунків.

Надання транспортних послуг Krell-Logistik позивачу підтверджується окремо за кожною партією дослідженими у судовому засіданні замовленнями на транспортування вантажу, товарно-транспортними накладними (CMR), актами здачі-прийомки робіт (надання послуг), довідками про транспортні витрати з чітким розмежуванням вартості з А4715 Taufkirchen (Austria) до кордону Чоп 800 Євро та вартості по території України кордон Чоп до м.. Полтава 800 Євро. Загальна вартість перевезення складає 1600 Євро.

На виконання пункту 10 статті 58 Митного кодексу України до митної вартості товару було включено витрати на транспортування до території України та вартість транспортно-експедиційних послуг, крім ПДВ.

Відповідач зазначає, що з метою підтвердження відомостей щодо вартості наданих послуг з транспортування у міжнародному сполученні, Полтавською митницею було надіслано запит до Головного управління ДФС у Закарпатській області щодо отримання від ФОП ОСОБА_3 копій підтверджуючих документів.

Проведеним аналізом отриманої від ГУ ДФС у Закарпатській області інформації стосовно ФОП ОСОБА_3 встановлено, що вартість послуг по перевезенню імпортованого товару до митного кордону України відрізняється від заявленої. За результатами отриманих відповідей числові значення, зазначені в актах ФОП ОСОБА_3 по перевезенням товарів інших контрагентів, відрізняються від даних, вказаних в актах наданих до митного оформлення позивачем.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною другою статті 53цього ж Кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 зазначеного Кодексу передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Підпунктом "в" пункту 1 та пунктом 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до договору, укладеного позивачем з Виконавцем розрахунки між Krell-Logistik та позивачем здійснюються відповідно до діючого законодавства України не пізніше 3 днів з моменту отримання оригіналів документів: рахунку - фактури, товарно-транспортної накладної (CMR чи ТТН), з відміткою одержувача про прийняття вантажу, акту виконаних робіт, податкових накладних.

Тобто, Krell-Logistik як виконавець (експедитор), склав акти виконаних послуг та надав їх з рахунками-фактурами для оплати - на загальну суму наданих послуг, включаючи у тому числі вартість послуг компанії з доставки вантажів від відправника за кордоном України до митного кордону України та в межах митної території України до ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" в м. Полтава. Транспортні послуги по доставці вантажу чітко визначені у відповідних довідках, які також надавалися експедитором.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 №1955-IV (далі - Закон №1955), транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об'єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Згідно зі статтею 4 Закону №1955 експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 929 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Зі змісту наведених норм слідує, що транспортно-експедиторські послуги безпосередньо пов'язані з організацією та забезпеченням перевезень та є прямими витратами на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Експедитор може фактично виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу самостійно, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань.

При цьому, діяльність експедитора має подвійну природу, оскільки він діє і як посередник, і як безпосередній надавач послуг з організації перевезення. І хоча договір транспортного експедирування може включати окремі елементи договору доручення або договору комісії, його правова конструкція не є тотожною цим договорам, у зв'язку з чим чинним законодавством передбачено окреме правове регулювання правовідносин за договором транспортного експедирування.

Разом з тим, експедитор може самостійно здійснювати дії із доставки вантажу перевізнику та/або вантажоодержувачу або організувати виконання таких дій, уклавши відповідні договори з іншими особами.

На переконання суду, відповідачем в ході проведення перевірки та дослідження первинних бухгалтерських документів та податкової звітності позивача не було враховано особливості правового регулювання договору транспортного експедирування.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або піддягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені в цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

На виконання зазначених вимог статей, для підтвердження фактичної складової витрат на транспортування до митного кордону України при здійсненні митного оформлення вантажів ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" отримало від транспортної компанії довідки про витрати доставки вантажів, зокрема, до митного кордону України.

Як встановлено матеріалами справи, дані довідки, завірені транспортною компанією, згідно вимог Митного кодексу України та надані для підтвердження витрат на транспортування і були додані ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" до всіх ВМД для формування митної вартості.

В той же час, згідно норм чинного законодавства фактично взагалі не вимагається підтвердження вартості транспортування товарів до митного кордону України у вигляді актів, рахунків та іншої первинної документації. Основною вимогою є можливість виділення витрат на транспортування по території України з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Разом з тим, на думку суду, підозри контролюючого органу, що ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" вніс недостовірні відомості у документи, надані для митного оформлення, мають бути доведеними у межах кримінально-процесуальних правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що виходячи з принципу індивідуальності юридичної відповідальності, визначеного частиною другою статті 61 Конституції України, позивач не зобов'язаний здійснювати контроль та відповідно нести відповідальність за дотриманням законодавства під час виконання договорів між експедитором і задіяними ним перевізниками.

Враховуючи наявність у позивача необхідних первинних документів, які підтверджують дотримання умов договору транспортного експедирування, укладеного між ТОВ "ШАУМАНН АГРІ УА" та Krell-Logistik про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом, вказані відповідачем обставини щодо пріоритетності відомостей, зазначених в актах залученого експедитором перевізника ФОП ОСОБА_3 при визначенні транспортних витрат, не є безумовною підставою для висновків про заявлення декларантом неповних відомостей щодо складових митної вартості імпортованих товарів.

Більш того, з наданих відповідачем копій актів надання послуг ФОП ОСОБА_3 не видається можливим встановити розподілення сум транспортних витрат від місця відвантаження до кордону України та від кордону України до місця призначення, оскільки у наведених актах зазначено маршрут Австрія -Україна, без зазначення точних адрес та міст, а твердження контролюючого органу про те, що місцем відвантаження товару є кордон Чоп є лише припущенням.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що витрати на транспортування після ввезення на територію України не включені позивачем до митної вартості товару, чим дотримано вимогу чинного законодавства про виділення їх з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення.

За таких обставин суд вважає, що висновки податкового органу щодо неповного декларування сум вартості міжнародних транспортно-експедиційних (транспортних) послуг по доставці імпортованих товарів, є необґрунтованими.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 зазначеного Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності винесення спірних рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 25.10.2018 №, № та наявність підстав для їх скасування.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першою статті 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України належні судові витрати у розмірі 1762,00 грн,

На підстав вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 108, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАУМАНН АГРІ УА" (вул. І.Франка, 1, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.10.2018 №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, б.4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАУМАНН АГРІ УА" (вул. І.Франка, 1, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн /одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 січня 2019 року.

Суддя К.І. Клочко