Справа № 813/3170/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/573/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шавель Р.М.

суддів - Кузьмича С.М.,

Улицького В.З.,

перевіривши апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 813/3170/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про стягнення пені, нарахованої на суму бютжетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року задоволено повністю адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про стягнення пені, нарахованої на суму бютжетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування поданої заяви скаржник посилається на те, що 19 лютого 2018 року ним подано до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 813/3170/17. Товариство з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" перебуває на податковому обліку у Львівському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яке здійснює його обслуговування, супроводження судових справ здійснюють працівники юридичного відділу Львівського управління за довіреністю Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. Львівське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби звернулося до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби із листом від 29 січня 2018 року № 5575/28-10-48-05 про здійснення оплати судового збору по справі № 813/3170/17 у розмірі 131100 грн. 73 коп. При первинному зверненні до апеляційного адміністративного суду платіжне доручення про сплату судового збору до Львівського управління не надходило, тому до апеляційної скарги не було долучено документа про сплату судового збору.

Зазначає, що виділення відповідних коштів потребує певного часу, оскільки скаржник в повній фінансується з державного бюджету, тому з об'єктивних причин був позбавлений можливості надати оригінал документа про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Несвоєчасна оплата судового збору Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби обумовлена тим, що постійно на рахунки з яких здійснюється проплата судового збору накладаються арешти, зняття яких, через недостатність фінансування, внесення відповідних зміндо кошторисних призначень, здійснюється дуже повільно.

Згідно з платіжним дорученням від 06 грудня 2018 року № 2969 10 грудня 2018 року проведено сплту судового збору за подання апеляціної скарги на рішення суду від 22 січня 2018 року у справі №813/3170/17.

Просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 813/3170/17 та поновити такий.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження не можна вважати поважними, з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 3 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів справи слідує, що оскаржуване рішення постановлено судом 22 січня 2018 року за участю сторін із застосуванням частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, копію повного тексту рішення суду скеровано учасникам справи 25 січня 2018 року, згідно супровідного листа суду від 25 січня 2018 року № 813/3170/17/1823/18 (Т.2 а.с. 44) та отримано Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 31 січня 2018 року, що підтверджується відміткою про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 50).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У розглядуваному випадку основною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апелянт вказує відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору.

При цьому, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби вживались заходи для своєчасного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року. Зокрема, 19 лютого 2018 року апелянтом подано апеляційну скаргу, яка через несплату судового збору ухвалою апеляційного суду від 16 квітня 2018 року була залишена без руху, а в подальшому повернута апелянту.

27 грудня 2018 року апелянт повторно скерував апеляційну скаргу, на рішення суду від 22 січня 2018 року разом із заявою про поновлення строку.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Таким чином, лише наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Органи фіскальної служби є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію. Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і органи фіскальної служби зокрема, зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки.

З урахуванням зазначеного, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Оцінюючи в сукупності наведене, апеляційну скаргу подано з порушенням встановлених строків на апеляційне оскарження, вказані причини пропуску строку апеляційного оскарження не можна вважати поважними, а подану заяву - обґрунтованою.

За таких обставин апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків - надання можливості повторно заявити обґрунтоване клопотання/заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із вказівкою на поважні причини його пропуску та представлення підтверджуючих документів такого.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз'яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо клопотання/заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 295, 298, 299 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, - відмовити.

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 813/3170/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про стягнення пені, нарахованої на суму бютжетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість - залишити без руху.

Встановити Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Р.М. Шавель

судді С.М. Кузьмич

В.З. Улицький