Справа № 420/6449/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6449/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не включення для обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з дати призначення пенсії заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, згідно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто»;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, згідно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що з 05 грудня 2009 року він перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує пенсію за віком. Для призначення пенсії ОСОБА_1 до відповідача подавалась довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.09.2006 р. № 83 видана відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» та яка наявна в матеріалах пенсійної справи. Проте, як вбачається з копії протоколу 9723 від 24.03.2010 року ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 629,87 грн. при загальному стажу роботи 41 рік 6 місяців і 29 днів. На сьогоднішній день ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1657,74 грн. Окрім того, від відповідача ніяких документів щодо порядку розрахунку пенсії ОСОБА_1 не отримував, тому він 20 листопада 2018 року звернувся до відповідача із заявою про приведення у відповідність розміру пенсії шляхом врахування заробітної плати згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.09.2009 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто». Проте, у грудні 2018 року ОСОБА_1 отримав листа від 30.11.2018 р. № 446/Б-01, яким повідомлено, що пенсія призначена без урахування довідки про заробітну плату 19.09.2009 року № 83 виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто», оскільки згідно з актом перевірки встановлено, що ВАТ «Одестрансавто» не знаходиться за юридичною адресою: 65031, м. Одеса, вул. Плієва, буд. 1, та перевірити первинні документи немає можливості. Не погоджуючись з зазначеними діями відповідача, позивач звернувся за захистом до суду.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова С.О. від 14.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 14 січня 2018 року о 10:00 годині.

04 січня 2018 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕП/61/19), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись в цілому на те, що для підтвердження наданої позивачем довідки про заробітну плату № 83 від 19.10.2006 року, виданої ВАТ «Одестраисавто», управлінням було направлено запити до наступних організацій: ГУ управління статистики, Департаменту архівної справи та діловодства ОМР та Державного архіву Одеської області Одеської облдержадміністрації. Листами № 01-02-116-929 від 24.03.2009 р. та № 01-02-116-1232 від 22.04.2009 р. ГУ статистики в Одеській області повідомлено, що ВАТ «Одестрансавто» в базі підприємств та організацій України по м. Одесі та Одеській області не значиться та згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України встановлено, що станом на 22.04.2009 р. ВАТ «Одестрансавто» зареєстроване за адресою: м. Одеса, вул. Плієва. буд, 1. Листом № 1397-У-05-19 від 25.03.2009 року Департаменту архівної справи та діловодства ОМР зазначено, що до департаменту документи АТП-15160 на зберігання не передавались. Листами № 423 від 23.03.2009 р. та № 671 від 22.04.2009 р. Державного архіву Одеської області Одеської облдержадміністрації зазначено, що до архіву документи АТП-15160 на зберігання не передавались. 24.03.2010 року управлінням складено акт перевірки заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну штату № 83 від 19.10.2006 р., виданої ВАТ «Одестрансавто» та встановлено, що ВАТ «Одестраисавто» не знаходиться за своєю юридичною адресою (м. Одеса, вул. Плієва, буд. 1), а тому перевірити первинні документи немає можливості. З огляду на викладене, відповідач вважає, що пенсію позивачу обчислено вірно згідно матеріалів пенсійної справи та норм чинного законодавства.

У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи буз участі позивача в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням зазначених обставин та згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з 05 грудня 2009 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує пенсію за віком.

Судом встановлено, що для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 до відповідача подавалась довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83 видана відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» та яка наявна в матеріалах пенсійної справи (а.с. 18-19).

Проте, як вбачається з копії протоколу № 9723 від 24.03.2010 року ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 629,87 грн. при загальному стажу роботи 41 рік 6 місяців і 29 днів.

Судом встановлено, що станом сьогоднішній день ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1657,74 грн.

20 листопада 2018 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про приведення у відповідність розміру пенсії шляхом врахування заробітної плати згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.09.2009 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» (а.с. 29).

Проте Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі листом від 30.11.2018 року № 446/Б-01 позивачу відмовлено у врахуванні довідки про заробітну плату від 19.09.2009 року № 83 виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто», оскільки згідно з актом перевірки від 24.03.2010 року встановлено, що ВАТ «Одестрансавто» не знаходиться за юридичною адресою (65031. м. Одеса, вул. Плієва, буд. 1) та перевірити первинні документи немає можливості (а.с. 24).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують право на належний рівень пенсійного забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі своєю відмовою порушило конституційні права ОСОБА_1 а призначення пенсії розраховану з урахуванням заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 22 Конституції України, встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до вказаного Закону врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Відповідно до п. 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. У разі, якщо страховий стаж становить менший період, заробітна плата (дохід) враховується за фактичний страховий стаж.

За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреса, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.09.2009 року № 83, видана ВАТ «Одестрансавто» за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, яка подавалась позивачем для призначення пенсії, видана за формою Додатку 1 до пункту 7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і містить всі необхідні відомості стосовно заробітної плати та періоду роботи у даній організації.

Також судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1, з 08.02.1983 року він був прийнятий на посаду водія експедитора до Одеського міжобласного автотранспортного підприємства магістральних сполучень і пропрацював на даному підприємстві до 12.05.1988 року.

Окрім того, позивачем відповідачу надавалась довідка про перейменування автопідприємства, з якої вбачається неодноразове перейменування відкритого акціонерного товариства «Одестрансавто».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка.

Тобто, період, за який надана довідка про заробітну плату підтверджується записами в трудовій книжці та вказана довідка видана на підставі особових рахунків за 1983-1988 роки.

Таким чином, судом встановлено, що позивач в період з березня 1983 року по лютий 1988 року працював на посаді водія експедитора Одеського міжобласного автотранспортного підприємства магістральних сполучень 12868, яке за інформацією відкритого акціонерного товариства «Одестрансавто» про перейменування автопідприємства з 28.10.1996 року перейменоване у ВАТ «Одестрансавто» та отримував заробітну плату, з якої сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації. Форма і зміст цієї довідки визначені у додатку 1 Порядку.

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Отже, обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Суд зазначає, що підставою для відмови позивачу в обчисленні пенсії з урахуванням довідки від 19.09.2009 року № 83 може бути виключно факт відсутності первинних документів, на підставі яких видана ця довідка.

Пори викладене, відповідач у якості підстави для відмови ОСОБА_1 у розрахунку пенсії з урахуванням зазначеної довідки Відповідач посилався на факт неможливості провести перевірку у зв'язку з відсутністю підприємства за його юридичною адресою, що не може бути самостійним доказом відсутності підтвердження первинними документами викладених у довідці відомостей, адже за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб Відкрите акціонерне товариство «Одестрансавто» не перебуває в процесі припинення.

Відтак, суд вважає, що позивачем з свого боку, як особою, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком було дотримано усі вимоги чинного на момент подачі заяви законодавства.

Норми права якими відповідач обґрунтовував свою відмову фактично обмежують право ОСОБА_1 на реалізацію в подальшому конституційного права на соціальний захист, гарантованого статтею 46 Конституції України, яке згідно зі статтею 64 Основного Закону України не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Адже, згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіттям з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

За таких обставин справи, суд приходить до висновку щодо протиправності дій відповідача щодо невключення у розрахунок пенсії заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року, зазначену в довідці від 19.09.2009 року № 83.

А тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії, з урахуванням даної довідки саме з дати призначення пенсії позивачу повинні бути задоволені повністю, так як згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст.6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено в п.п. 19, 22, 27 Рішення Європейського суду з прав людини про справ «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципам міжнародного права. Судом роз'яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес захищений статтею 1 Протоколу № 1. Судом також наголошено, що цивільне законодавство, що має зворотну дію в часі прямо не забороняється Конвенцією, та за певних обставин може бути виправданим.

У рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути спів мірними з нею.

Частиною другою статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Отже, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих підстав).

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо не включення для обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з дати призначення пенсії заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, згідно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» та зобов'язання відповідача здійснити позивачу розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, згідно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» з урахуванням вже отриманих сум пенсії є обґрунтованими, а тому позов належить до задоволення в повному обсязі.

При цьому, позивач просить суд допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць. При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про, присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Однак, в даному випадку суд задовольнив вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання його провести перерахунок пенсії з виплатою пенсії, тобто, зобов'язання вчинити певні дії, а не стягував певні суми з відповідача, а тому немає підстав для негайного виконання цього рішення суду.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не включення для обчислення пенсії за віком з 05.12.2009 року заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, згідно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05 грудня 2009 року з урахуванням заробітної плати за період роботи з березня 1983 року по лютий 1988 року включно, згідно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 19.09.2006 року № 83, виданої відкритим акціонерним товариством «Одестрансавто» з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір в загальному розмірі 704 грн. 80 коп.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов