Справа № 817/1746/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року м. РівнеСправа №817/1746/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ісаєва О.С.,

відповідача: представник Кокіль І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем'янчука"
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання незаконними та скасування постанов,
В С Т А Н О В И В:

Приватний вищий навчальний заклад "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем'янчука" (далі - ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука») звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання незаконними та скасування постанов від 29.05.2018 №РВ58/955/000250/МГ-ФС, №РВ58/955/000249/ІП-ФС та №РВ58/955/000251/ІП-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта інспекційного відвідування, на підставі якого прийняті оспорювані постанови, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Ухвалою від 13.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Разом з тим, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що висновки акта інспекційного відвідування, на підставі якого прийняті оспорюванні постанови, в повній мірі не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству. Вважає, що частина порушень, зазначених в акті інспекційного відвідування (порушення виплати заробітної плати ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також порушення умов їх оплати праці без дотримання норм і гарантій, передбачених законодавством), є надуманими. Водночас, порушення в іншій частині були усунуті позивачем у строк встановлений у приписі від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ/П, про що відповідача було повідомлено відповідним листом. Звертає увагу на те, що у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються. Крім того, штрафи, встановлені статтею 256 КЗпП України, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Оскільки фінансова відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена з 01.01.2015, то штрафні санкції можуть бути застосовані за правопорушення, вчинені після набуття чинності змін, внесених до ст.265 КЗпП, тобто після 01.01.2015. Однак, порушення зазначені в акті відвідування стосуються періоду 1998 - 2013 років. Таким чином, у відповідача не було підстав застосовувати до позивача штрафні санкції. Відтак, оскаржувані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, надавши пояснення тотожні відзиву. Зокрема, вказала, що оспорювані постанови прийняті за наслідками проведеного позапланового заходу у вигляді інспекційного відвідування ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука», в ході якого уповноваженими представниками відповідача виявлено порушення трудових відносин, зокрема, порушення виплати заробітної плати ОСОБА_5 та ОСОБА_6; порушення умов їх оплати праці без дотримання норм і гарантій, передбачених законодавством; порушення порядку нарахування та виплати вказаним особам індексації заробітної плати; порушення виплати грошової компенсації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за не використані ними дні щорічної відпустки при звільненні; також роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи, розрахункові листи працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не містять чіткого формулювання та визначення об'єму робіт, посадових окладів за основним місцем роботи та за сумісництвом, відсутня інформація щодо відпрацьованого часу визначені. Матеріалами інспекційного відвідування повністю підтверджується порушення трудового законодавства з боку позивача. Зазначає, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Прийняті постанови на виконання вимог ст.265 КЗпП України та за наявності у органу державного нагляду (контролю) права застосовувати до суб'єкта господарювання штрафних санкцій за невиконання вимог законодавства про працю не залежно від усунення, чи не усунення порушень таким суб'єктом. Таким чином, оспорювані рішення є такими, що прийняті на підставі чинного законодавства. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, судом встановлено наступне.

20.04.2018, на підставі службової записки заступника управління, звернень ОСОБА_6, ОСОБА_5, листів Управління захисту економіки в Рівненській області, Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Управлінням Держпраці у Рівненській області прийнято наказ №290 про інспекційне відвідування додержання законодавства про працю ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука».

26.04.2018, на підставі направлення від 20.04.2018 №232-Н/09.27 та наказу від 20.04.2018 №290, уповноваженими особами Управління Держпраці у Рівненській області здійснено виїзд для перевірки об'єкта відвідування, проте у зв'язку із відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю проведення інспекційного відвідування було зупинено до 07.05.2018, про що складено акт за №РВ58/955/НП.

Разом з тим, 26.04.2018 сформовано вимогу №РВ58/955/НП про надання документів, якою ректора ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» зобов'язано надати у строк до 07.05.2018: копії розрахункових листків по заробітній платі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з 01.09.1998 по 31.12.2013 включно з розшифровкою нарахувань у процентному співвідношенню та сумі за посадовим окладом чи тарифною ставкою, надбавкою за педагогічний стаж, надбавкою за вчене звання, за науковий ступінь, суми індексації (в разі нарахування), премії нарахування); копії штатних розписів за період з 01.09.1998 по 2006 рік включно; контракти з ОСОБА_5 за період з 01.09.1998 по 2013 рік включно; відомості по виплаті заробітної плати за період з 01.09.1998 по 01.2013 включно; пояснення ректора щодо не нарахування допомоги на оздоровлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до щорічних відпусток.

Крім того, 26.04.2018 відповідачем було прийнято наказ №309 про зупинення та завершення інспекційного відвідування ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» у період з 07.05.2018 по 08.05.2018 включно.

У період з 07.05.2018 по 08.05.2018 Управлінням Держпраці у Рівненській області продовжено інспекційне відвідування додержання законодавства про працю ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука», за наслідками якого складено акт від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ. Примірник акта надіслано позивачу листом.

За наслідками інспекційного відвідування інспектором праці було також складено припис від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ/П, в якому ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень, виявлених в ході інспектування до 23.05.2018.

Не погоджуючись з висновками акта відвідування та приписом позивачем подано до Управління Держпраці у Рівненській області заперечення від 14.05.2018 №031/80, проте, відповіддю заперечення від 17.05.2018 №04-16/2907 висновки акта інспекційного відвідування залишенні без змін.

За результатами розгляду акта від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ відповідачем винесено постанови: від 29.05.2018 №РВ58/955/000249/ІП-ФС про накладення штрафу відповідно до вимог абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України в сумі 11169,00грн.; від 29.05.2018 №РВ58/955/000254/ІП-ФС про накладення штрафу відповідно до вимог абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України в сумі 3723,00грн.; від 29.05.2018 №РВ58/955/000250/ІП-ФС про накладення штрафу відповідно до вимог абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України в сумі 74460,00грн., примірник яких надіслано позивачу листом.

Вважаючи оспорювані постанови органу Держпраці протиправними, ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» звернулося до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).

Згідно з п.7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Рівненської області є Управління Держпраці у Рівненської області.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

При цьому, плановий чи позаплановий захід щодо суб'єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч.11 ст.4 Закону №877-V).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (п.20 Порядку №295).

Відповідно до п.21 Порядку №295, якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Як вбачається з висновків акта інспекційного відвідування від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ, державним інспектором праці встановлено порушення вимог:

1) ч.1 та 2 ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) - заробітна плата ОСОБА_5 за період з вересня 1998 року по січень 2013 року виплачувалися один раз на місяць, відповідно до даних внесених до розрахункових листів ОСОБА_5 (інформація про виплату заробітної плати за першу половину місяця на момент проведення інспекційного відвідування не надана); заробітна плата ОСОБА_6 за період з березня 1998 року по січень 2013 року виплачувалась один раз на місяць, відповідно до даних, внесених до розрахункових листків ОСОБА_6 (інформація про виплату заробітної плати за першу половину місяця на момент проведення інспекційного відвідування не надана);

2) ч.2 ст.97 КЗпП України, ч.1 ст.15 Закону №108/95-ВР - умови оплати праці без дотримання норм і гарантій, передбачених законодавством: наказом Рівненського економіко-гуманітарного інституту від 22.01.1997 №11-к встановлено надбавки за стаж педагогічної роботи. Відповідно до наказу від 31.08.1998 №140к ОСОБА_6 встановлено стаж педагогічної роботи 11 років. Проте, зазначена надбавка ОСОБА_6 за стаж педагогічної роботи понад 10 років в розмірі 20% від посадового окладу за період з лютого 1998 по грудень 1999 року не нараховувалася та не виплачувалася;

3) ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону №108/95-ВР - індексація заробітної плати ОСОБА_6 у період з грудня по серпень 2005 року не проводилась (для розрахунку індексації враховано дату призначення на посаду ОСОБА_5 першим проректором інституту відповідно до наказу від 06.02.2001 №34-к та посадовий оклад проректора зазначеного в розрахунковому листі, який з грудня 2003 року по серпень 2005 року не збільшувався) та у період з серпня 2005 року по жовтень 2007 року. Індексація заробітної плати ОСОБА_6 також не нараховувалась та не виплачувалась. Так відповідно до наказу від 01.11.2010 №144-к ОСОБА_6 призначено на посаду кандидата наук - професора кафедри романо-германської філології з оплатою 3000,00грн. Згідно з наданими поясненнями головного бухгалтера та відповідно до розрахункового листа за листопад 2010 року посадовий оклад ОСОБА_6 (що є складовою заробітної плати) 1595грн. Аналізуючи розрахункові листи за період з листопада 2010 року по жовтень 2012 року посадовий оклад залишався без змін, індексація з лютого 2011 року по вересень 2012 року не нараховувалась;

4) ст.83 КЗпП України - при звільненні працівника йому виплачується грошова компенсація не за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Так, згідно з даними внесеними до особової картки ОСОБА_6 та відповідно до витягу з наказу від 30.01.2013 №10-к виплачена компенсація за невикористану основну щорічну відпустку тривалістю 23 календарних дні. Проте тривалість невикористаної відпустки ОСОБА_6 за відпрацьований час становить 24 календарних дні. Згідно з даними внесеними до особової картки ОСОБА_5 та відповідно до витягу з наказу від 30.01.2013 №10-к йому виплачена компенсація за невикористану основну щорічну відпустку тривалістю 23 календарних дні. Проте, тривалість невикористаної відпустки за відпрацьований час 24 календарних дні;

5) ст.30 Закону №108/95-ВР - роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи. Розрахункові листи працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не містять чіткого формулювання та визначення об'єму робіт, посадових окладів за основним місцем роботи та за сумісництвом, відсутня інформація щодо відпрацьованого часу визначені (наприклад, наказ від 01.11.2010 №144-к про призначення ОСОБА_6 на посаду кандидата наук-професора кафедри романо-германської філології з оплатою праці 3000грн.). Проте в наказі необхідно зазначити посадовий оклад або тарифну ставку, а не оплата праці в цілому, адже до посадового окладу або тарифної сітки здійснюються доплати та надбавки.

Суд не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Щодо порушень позивачем вимог ч.1 та 2 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону №108/95-ВР суд зазначає слідуюче.

Статтею 115 КЗпП України та статтею 24 Закону №108/95-ВР (в редакції, чинній на момент перевіряємого періоду) встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч.1). У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні (ч.2).

У акті відвідування інспектор праці зазначає, що заробітна плата ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з вересня 1998 року по січень 2013 року виплачувалася один раз на місяць. Така інформація отримана з розрахункових листів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Разом з тим, інспектор праці зазначає, що відомості по виплаті заробітної плати за вказаний період на вимогу надані не були.

Згідно з поясненнями головного бухгалтера, заробітна плата за вказаний період виплачувалася ОСОБА_5 та ОСОБА_6 два рази на місяць, а запитувані відомості не надані у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання.

У своїх запереченнях від 14.05.2018 №031/80 та у листі від 22.05.2018 №031/91 позивач вказував на те, що виплата заробітної плати працівникам ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» з вересня 1998 року та по даний час проводиться два рази на місяць.

Відповідно до ст.318 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, термін зберігання відомостей на виплату коштів становить 3 роки.

У розрахункових листках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з вересня 1998 року по січень 2013 року, долучених позивачем до матеріалів справи, не зазначено періодичність виплати заробітної плати, а лише суми нарахованої основної та додаткової заробітної плати за місяць, а також суми утриманих з неї податків та інших платежів.

Таким чином, з розрахункових листів не можливо встановити інформацію про те, що заробітна плата працівникам ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» виплачувалася один раз на місяць.

З огляду на викладене, висновки органу Держпраці щодо виплати заробітної плати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з вересня 1998 року по січень 2013 року один раз на місяць не підтверджені жодними належними достовірними, достатніми та допустимими доказами, а тому суд критично оцінює такі висновки відповідача, адже вони є лише припущеннями органу Держпраці.

Щодо порушень позивачем вимог ч.2 ст.97 КЗпП України та ч.1 ст.15 Закону №108/95-ВР суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.97 КЗпП України та ч.1 ст.15 Закону №108/95-ВР (в редакції, чинній на момент перевіряємого періоду), форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

У акті відвідування інспектор праці зазначає, що наказом Рівненського економіко-гуманітарного інституту від 22.01.1997 №11-к встановлено надбавки за стаж педагогічної роботи. Відповідно до наказу від 31.08.1998 №140к ОСОБА_6 встановлено стаж педагогічної роботи 11 років. Проте, зазначена надбавка ОСОБА_6 за стаж педагогічної роботи понад 10 років в розмірі 20% від посадового окладу за період з лютого 1998 по грудень 1999 року не нараховувалася та не виплачувалася.

Як зазначено інспектор праці в акті відвідування, вказані висновки сформовані з урахуванням даних, зазначених в розрахункових листках.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до п.4 наказу від 22.01.1997 №11-к, згідно Зборів трудового колективу Рівненського економіко-гуманітарного інституту №2 від 15.01.1997 надбавки за вислугу років включати в оклад.

Крім того, позивач у своїх запереченнях від 14.05.2018 №031/80 та у листі від 22.05.2018 №031/91 також вказував на те, що наказом від 22.01.1997 №11-к надбавки за вислугу років включено в оклад. Оклад ОСОБА_6 з лютого 1998 року складав:

1.0 ставки доцента кафедри - 258,33грн.;

надбавка за вислугу років (20%) - 51, 67грн.;

разом: оклад 310,00грн.;

доплата за завідування кафедрою - 64,17грн.;

надбавка за вислугу років (20%) - 12,83грн.;

разом: 77,00грн.;

всього нараховано: 387,00грн.

Навчальне навантаження ОСОБА_6 становило з лютого 1998 року - 1,25 ставки доцента кафедри; з вересня 1998 року - 1,5 ставки доцента кафедри.

Зазначений наказ було надано інспектору праці під час інспекційного відвідування.

Таким чином, посадовою особою відповідача не взято до уваги п.4 наказу від 22.01.1997 №11-к, зміст якого відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України та ч.1 ст.15 Закону №108/95-ВР (в редакції, чинній на момент перевіряємого періоду) погоджено Зборами трудового колективу Рівненського економіко-гуманітарного інституту від 15.01.1997 №2, що призвело до хибного висновку про те, що надбавка за стаж педагогічної роботи понад 10 років в розмірі 20% від посадового окладу за період з лютого 1998 по грудень 1999 року не нараховувалася та не виплачувалася ОСОБА_6

Щодо порушень позивачем вимог ст.83 та ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.30 та ст.33 Закону №108/95-ВР суд зазначає слідуюче.

Відповідно до п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Так, 08.05.2018 інспектором праці було складено припис №РВ58/955/АВ/П, в якому ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень, виявлених в ході інспектування до 23.05.2018, зокрема:

- вимог ч.6 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону №108/95-ВР, в порушення яких ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» не проводилась індексація заробітної плати ОСОБА_5 у період з грудня по серпень 2005 року не проводилась та у період з серпня 2005 року по жовтень 2007 року, а ОСОБА_6 - за період з лютого 2011 року по вересень 2012 року;

- вимог ст.83 КЗпП України, в порушення яких ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» при звільненні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виплачена компенсація за невикористану основну щорічну відпустку тривалістю 23 календарних дні, в той час як тривалість їх невикористаної відпустки за відпрацьований час становить 24 календарних дні;

- вимог ст.30 Закону №108/95-ВР, в порушення яких ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи. Розрахункові листи працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не містять чіткого формулювання та визначення об'єму робіт, посадових окладів за основним місцем роботи та за сумісництвом, відсутня інформація щодо відпрацьованого часу визначені.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2018 позивачем надіслано на адресу Управління Держпраці у Рівненській області лист за №031/91, у якому ПВНЗ «МЕГУ ім. ак. С.Дем'янчука» зазначає про виконання порушень, зазначених у приписі від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ/П, зокрема:

- на виконання вимог ч.6 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону №108/95-ВР проведено нарахування індексації заробітної плати: ОСОБА_5 за періоди з грудня 2003 року по серпень 2005 року та з вересня 2005 року по жовтень 2007 року на загальну суму 1984,87грн.; ОСОБА_6 за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року на загальну суму 1178,84грн.;

- на виконання вимог ст.83 КЗпП України донараховано компенсацію за невикористану відпустку за один календарний день ОСОБА_5 в сумі 649,04грн., ОСОБА_6 - 250,85грн. Крім того, зазначає, що суми донарахувань (індексація та компенсація) ОСОБА_5 на загальну суму 2633,91грн. (всього до виплат з урахуванням податків та зборів 2120,30грн.), ОСОБА_6 - 1429,69грн. (всього до виплат з урахуванням податків та зборів 1150,90грн.);

- на виконання вимог ст.30 Закону №108/95-ВР розробляється програмне забезпечення із врахуванням даних зауважень.

Таким чином, порушення вимог ст.83 та ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.30 та ст.33 Закону №108/95-ВР усунуті у строк, встановлений у приписі від 08.05.2018 №РВ58/955/АВ/П.

Відповідно до п.28 Порядку №295, у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Разом з тим, пунктом 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена статтею 265 КЗпП України.

Так, оспорюваними постановами від 29.05.2018 №РВ58/955/000249/ІП-ФС, №РВ58/955/000254/ІП-ФС, №РВ58/955/000250/ІП-ФС, позивача притягнуто до відповідальності відповідно до абз.3, 4 та 8 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Водночас, фінансові санкції, передбачені статтею 265 КЗпП України, запроваджені з 01.01.2015, в той час, як порушення позивачем трудового законодавства, встановлені в ході інспекційного відвідування, за період 1998 - 2013 роки.

Зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом дія закону (як і будь-якого іншого нормативно-правового акту) у часі поширюється лише на майбутнє. Це правило було вироблене правовою практикою уже на ранніх етапах розвитку права і зафіксовано у висловлюваннях давньоримських юристів. Зокрема, саме з часів практичного застосування римського права дійшли до нашого часу афоризми "lex prospisit, non respisit" ("закон дивиться вперед, а не назад") та "lex nova ad facta praeterita trahi non potest" ("новий закон не діє щодо фактів, які йому передували").

Дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Цей принцип надає визначеності і стабільності суспільним відносинам. Це означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття такими законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Винятки з цього правила рідкісні і допускаються лише :

а) за наявності вказівки в законі про надання йому (або окремим статтям) зворотної сили;

б) у загальному правилі про неодмінне надання зворотної сили кримінальному закону, який скасовує або пом'якшує кримінальну відповідальність.

Це правило зафіксоване в Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, ухваленому Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року. Воно повинне бути відтворене в кримінальних кодексах країн, які підписали цей міжнародний документ. У ст. 15 цього пакту, зокрема, говориться: «...не може призначатися важче покарання, ніж те, що підлягало застосуванню в момент вчинення кримінального злочину. Якщо після вчинення злочину законом встановлюється легше покарання, дія цього закону поширюється на даного злочинця».

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів слід розуміти більш ширше, тобто не лише в межах кримінального права, а і іншого законодавства, адже заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності, який, в свою чергу, - невід'ємною частиною принципу верховенства права.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В свою чергу рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1 ст.242 КАС України).

В положеннях КЗпП України не містять вказівки про надання статті 265 зворотної сили.

Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що фінансові санкції, передбачені статтею 265 КЗпП України, застосовуються лише до порушень, виявлених після дати їх запровадження, тобто після 01.01.2015.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних постанов, оскільки такі прийняті без дотримання відповідачем принципу неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів, а відтак, поза межами правового поля.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 29.05.2018 №РВ58/955/000250/МГ-ФС.

Визнати незаконною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 29.05.2018 №РВ58/955/000249/ІП-ФС.

Визнати незаконною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 29.05.2018 №РВ58/955/000251/ІП-ФС.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області (вул.Лермонтова, 7, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код 39780243), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача Приватного вищого навчального закладу "Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем'янчука" (вул.С.Дем'янчука, 4, м.Рівне, 33000; ідентифікаційний код 24171048) судовий збір в сумі 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.