Справа № 826/3615/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Справа № 826/3615/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Магалової Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року у справі:

за позовом ОСОБА_2

до державного реєстратора прав на нерухоме майно філії комунального підприємства «Добробут»

Литвинівської сільської ради у м. Київ

Донського Ярослава Сергійовича,

треті особи, які не заявляють

самостійні вимоги

на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про:

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39726731 від 16.02.2018 р., прийнятого державним реєстратором Донським Ярославом Сергійовичем, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект»;

- зобов'язання державного реєстратора Донського Ярослава Сергійовича, Філія Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 24881823 за ТОВ «Кей-Колект» () на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року провадження у справі було закрито у зв'язку з тим, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що спір про право щодо квартири АДРЕСА_1 вже вирішувався судом у порядку цивільного судочинства і за результатами розгляду відповідної цивільної справи було ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили та яким, зокрема була скасована державна реєстрація права на вказану квартиру за ТОВ «Кей-Колект».

При цьому, апелянт наполягає на тому, що адміністративний позов у даній справі ним заявлено вже зовсім з інших підстав, а саме у зв'язку з тим, що після вирішення вказаного цивільного спору та скасування реєстрації права власності ТОВ «Кей-Колект» на спірну квартиру, відповідач в порушення законодавчо визначеної процедури, за відсутності належних правових підстав, нехтуючи рішенням суду, повторно протиправно вчинив реєстрацію права власності вказаного товариства на цю ж квартиру.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини в даній справі виникли через невиконання умов цивільних договорів (кредитного та іпотечного), стосуються правомірності набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірну квартиру та впливають на майнові права позивача як іпотекодавця, а тому справа підлягає вирішенню в порядку ЦПК України, а не КАС України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У п.п. 1, 2, 7, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з п. 1 ч. 1 с. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що оскарженню в порядку адміністративного судочинства підлягають рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

При цьому, визначальною підставою при вирішенні питання щодо можливості розгляду справи адміністративним судом є одночасна сукупність наступних умов: 1) відповідачем є суб'єкт владних повноважень; 2) предметом спору є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта влади; 3) підставами звернення до суду стала необхідність перевірки, чи діяв такий суб'єкт при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дії (допущенні бездіяльності) на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що договірні правовідносини між позивачем і ТОВ «Кей-Колект», які виникли між ними на підставі відповідних договорів кредиту та іпотеки та в межах яких квартира, що якої відповідачем прийнято оскаржуване у даній справі реєстраційне рішення, є предметом іпотеки вже розглядалися в порядку цивільного судочинства і фактично спір про право розглянуто у цивільній справі № 758/11642/16-ц, по якій Апеляційним судом м. Києва ухвалено відповідне рішення від 08.11.2017 р.

При цьому, зазначеним судовим рішенням було визнано протиправним та скасовано інше, ніж спірне у даній справі, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на цю ж квартиру.

Тож, у відповідності до підстав даного адміністративного позову, перевірці судом підлягає виключно питання щодо дотримання відповідачем процедури державної реєстрації права власності при прийнятті оскарженого рішення, а не вирішення спору про право на вказану квартиру.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає вирішенню саме в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 р. по справі № 826/366/16, які були застосовані судом першої інстанції, висловлені за інших обставин, зокрема у зв'язку з наявністю невирішеного спору про право, та у контексті правовідносин, виниклих саме в цій справі, переконують колегію суддів у тому, що даний спір підсудний суду адміністративної юрисдикції.

При цьому, колегією суддів враховується правова позиція, викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 р. по справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, посилання представника третьої особи - ТОВ «Кей-Колект» на те, що в інших судових справах наявні провадження, в яких розглядається відповідний спір про право, є необґрунтованими, оскільки предметом спору у справах №№ 758/7062/18, 758/485/17 на які посилається представник товариства, є усунення перешкод в розпорядженні майном, а у справі № 758/9972/17 розглядається спір між ОСОБА_5 і ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, які не спорами про право у межах правовідносин, спірних у даній адміністративній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо підсудності даної справи.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 09 січня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: