Справа № 0340/1437/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3689/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року, ухвалене суддею Плахтій Н.Б. у м. Луцьку Волинської області о 16:00, повний текст якого складений 24 вересня 2018 року, у справі №0340/1437/18 за адміністративним позовом державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни до Міністерства юстиції України, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ТРАНС", з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державного підприємства "Національні інформаційні системи", ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року позивач - державний реєстратор - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Базалицька Ольга Ростиславівна звернулась до суду із позовом до відповідача - Міністерства юстиції України, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ТРАНС", з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державного підприємства "Національні інформаційні системи", ОСОБА_2, у якому просила визнати протиправними та скасувати накази заступника міністра Міністерства юстиції України Сукманової О. №2167/7 від 23.06.2018 «Про проведення камеральної перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни» та №2364/5 від 13.07.2018 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

В обґрунтування позовних вимог, покликаючись на порушення відповідачем порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, зазначає про протиправність винесення наказу про проведення камеральної перевірки. Зазначає, що розгляд скарг на дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав здійснюється на підставі ст. 37 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та з урахуванням вимог п.4 ч.8 ст.37 зазначеного Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наслідками розгляду скарги Міністерство юстиції України відмовляє у її задоволенні. Натомість, оскаржуваний наказ №2167/7 від 23.06.2018 винесений відповідно до ст. 37-1 Закону.

Зауважує, що проведення камеральної перевірки відповідно до статті 37-1 вказаного Закону призначається у разі виявлення порушень за результатами моніторингу реєстраційних дій позивача, а не на підставі скарги фізичних осіб.

Позивач вважає, що висновки перевірки про порушення вимог статей 3, 10, 18, 23, 25 Закону та п.17 Порядку 1127, на підставі яких прийнято рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що викладене у довідці за результатами камеральної перевірки від 06.07.2018 порушення про реєстрацію права власності на об'єкти нерухомості за ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" за наявної в державному реєстрі прав заяви власника ОСОБА_2 про заборону вчинення реєстраційних дій не відповідає дійсності, оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2018 №№40416906, 40417011 прийняті після спливу визначених законом 10 робочих днів, при цьому працівники Мін'юсту протиправно не врахували суботу в якості робочого дня.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що суб»єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій привинесенні оскаржуваних наказів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників третіх осіб, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Базалицька О.Р. відповідно до свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 02.03.2006 №6164 здійснює приватну нотаріальну діяльність в Луцькому міському нотаріальному окрузі (т.1 а.с.28).

23.06.2018 Міністерством юстиції України прийнято наказ №2167/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни". Вказаний наказ видано відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990, та на підставі скарги ОСОБА_2 від 22.05.2018 (вх. №К-12719 від 31.05.2018). Даним наказом вирішено провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни з 23.06.2018 та утворити для цього відповідну комісію (т.1 а.с.112).

За результатами камеральної перевірки комісією складено довідку від 06.07.2018, у якій запропоновано тимчасово заблокувати приватному нотаріусу Базалицькій О.Р. доступ до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців (т.1 а.с.106-110).

На підставі зазначеної довідки від 06.07.2018 Міністерством юстиції України прийнято наказ від 13.07.2018 №2364/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", пунктом 1 якого позивачу заблоковано доступ до вказаного реєстру строком на 6 (шість) місяців (т.1 а.с.105).

Позивач, вважаючи накази заступника міністра Міністерства юстиції України Сукманової О. №2167/7 від 23.06.2018 «Про проведення камеральної перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни» та №2364/5 від 13.07.2018 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» протиправними, звернулася до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 37-1 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав. За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі - Порядок № 990).

Згідно з пунктом 1 цього Порядку він визначає процедуру здійснення Мін'юстом відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та « Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Пунктом 2 Порядку №990 встановлено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян" і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов'язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Із системного аналізу наведених норм слідує, що підставою для призначення Мін'юстом камеральної перевірки державного реєстратора є виявлення у реєстрах порушень порядку державної реєстрації під час: 1) розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 2) розгляду обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту; 3) за результатами моніторингу реєстраційних дій.

В обгрунтування неправомірності прийнятого відповідачем наказу №2167/7 від 23.06.2018 «Про проведення камеральної перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни» позивач зазначає, що скарги фізичних осіб на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора підлягають розгляду в порядку ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач зазначає, що наявність ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2018 про відкриття провадження у справі №161/5741/18 за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни про визнання недійсними та скасування рішень щодо реєстрації за ТзОВ «ВЕСТ ТРАНС» права власності на об»єкти нерухомості в розумінні п.4 ч.8 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слугувало безумовною підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України на дії державного реєстратора.

Так, статтею 37 Закону №1952-IV встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Частиною другою статті 37 Закону №1952-IV передбачено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (абзац перший частини третьої статті 37 Закону №1952-IV).

Відповідно до вимог частини п'ятої статті 37 Закону №1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Отже, аналізуючи вищенаведені положення статті 37 Закону №1952-IV, слід дійти висновку про те, що за правилами вказаної статті розглядаються лише ті скарги, які відповідають встановленим вимогам щодо їх форми та змісту, та у яких скаржник оскаржує конкретне рішення державного реєстратора із зазначенням його реквізитів.

Вказане кореспондується з нормами Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (далі - Порядок №1128).

Зокрема, пунктом 8 Порядку №1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Отже, враховуючи вимоги статті 37 Закону №1952-IV та Порядку №1128, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, що підлягає розгляду на підставі вказаних законодавчих норм, повинна містити в собі конкретні вимоги скаржника про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій чи бездіяльності, заявлені до державного реєстратора.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб»єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що 31.05.2018 до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 від 22.05.2018 на дії державного реєстратора Базалицької О.Р., в якій заявниця просила перевірити законність дій позивача при проведенні державної реєстрації 19.03.2018 і 31.03.2018 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" (т.1 а.с.114-120).

Водночас зі змісту даної скарги слідує, що у прохальній частині вказаної скарги відсутнє будь-яке посилання на скасування рішень про державну реєстрацію, відтак колегія суддів вважає необгрунтованими доводи позивача, що скарга ОСОБА_2 є такою, що спрямована на оскарження дій та рішень державного реєстратора.

Крім того, оскільки скарга ОСОБА_2 не містила у собі усіх передбачених ст.37 Закону №1952-IV реквізитів, тому не могла бути розглянута відповідно до вказаної норми Закону.

Відтак, наявність судового спору між ОСОБА_2 та нотаріусом Базалицькою О.Р., що підтверджується ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області про відкриття провадження у цивільній справі №161/5741/18 (а.с.11), в силу вимог ст.37-1 Закону №1952-IV не є підставою для відмови відповідачем в розгляді поданої скарги.

Слід зазначити, що метою розгляду скарг відповідно до статті 37 Закону України № 1952-IV є оскарження конкретного рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, а наслідком такого оскарження найчастіше є скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав або внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором.

Водночас, наслідки здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав відповідно до ст. 37-1 Закону № 1952-IV є іншими: тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав; направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав. При цьому цей перелік не включає в себе скасування рішення державного реєстратора.

Отже, закон розмежовує скарги за статтями 37 та 37-1 Закону № 1952-IV відповідно до цілей звернення з такими скаргами та їх наслідків.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість покликань позивача на протиправність призначення камеральної перевірки без попереднього моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора як на підставу для скасування наказу про її призначення з огляду на наступне.

Так, пунктом 2 Порядку передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах. Тобто закон виокремлює 2 способи контролю: розгляд скарг та моніторинг.

Положення порядку щодо перевірки за шістьма критеріями стосується виключно моніторингу як одного із видів контролю. При цьому, жодних уточнюючих посилань або обмежень щодо розгляду скарг законодавець не наводить. За таких обставин є недоречним проведення будь-яких аналогій між моніторингом та розглядом скарг.

Тобто доводи позивача про порушення Мін`юстом порядку розгляду скарги ґрунтуються на порушеннях правил розгляду скарг відповідно до статті 37 Закону № 1952 та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2018 року (справа № 805/3062/17-а), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.

Таким чином, позовні вимоги про визнання приправним та скасування наказу Міністерства юстиції україни №2167/7 від 23.06.2018 «Про проведення камеральної перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни» є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволеню.

Надаючи правову оцінку провомірності наказу Міністрества юстиції України №2364/5 від 13.07.2018 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» колегія суддів зазначає наступне.

В ході проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької О.Р., комісією в діях позивача встановлено порушення вимог статей 3, 10, 18, 23, 25 Закону №1952-IV, пункту 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2016 №1127 (далі - Порядок №1127) у зв'язку з прийняттям рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2018 №№40416906, 40417011 та реєстрацією права власності на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м.Луцьк, вул.Старицького, буд.9, та м.Луцьк, вул.Старицького, буд.9-а за ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" за наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) заяв власника ОСОБА_2 про заборону вчинення реєстраційних дій, про що складено відповідну довідку (т.1 а.с.106-110).

Так, зі змісту довідки від 06.07.2018 слідує, що комісія згідно з даними Державного реєстру прав з'ясувала, що 19.03.2018 уповноважена особа ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" Губчик В.Ф. подав заяви до приватного нотаріуса Базалицької О.Р. про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна - житлові будинки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 Вказані заяви 19.03.2018 були зареєстровані у Державному реєстрі прав за №№ 27285126, 27287096. При цьому. разом із заявами були надані наступні документи: іпотечний договір від 07.08.2007 №3204, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І.; довідка про заборгованість №27д від 22.03.2017, видана ПАТ "Брокбізнесбанк"; договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 22.03.2017 № 272, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.08.2007 №3208, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І. (т.1 а.с.132-142); повідомлення іпотекодержателя від 19.03.2018 № Н1/03, видане ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС".

22.03.2018 приватним нотаріусом Базалицькою О.Р. здійснено пошуки заяв у базі даних заяв Державного реєстру прав, ща результатами здійснення яких встановлено наявність зареєстрованих заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 20.03.2018 за №№27300155, 27299786 щодо вищевказаних об'єктів нерухомого майна.

22.03.2018 приватним нотаріусом Базалицькою О.Р. за результатами розгляду зазначених заяв прийнято рішення про зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з посиланням на положення статті 25 Закону №1952-IV як на підставу прийняття рішень.

31.03.2018 за наслідками розгляду заяв ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" приватним нотаріусом Базалицькою О.Р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40416906, «40417011 та зареєстровано право власності на вищевказані об'єкти нерухомого майна за ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" за наявності у Державному реєстрі прав заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій.

У зв»язку з наявністю виявлених порушень вимог статей 3, 10, 18, 23, 25 Закону №1952-IV, пункту 17 Порядку №1127, комісією запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців.

На підставі довідки про проведення камеральної перевірки Міністерством юстиції України прийняно оскаржуваний наказ від 13.07.2018 №2364/5, яким тимчасово заблокувано доступ нотаріуса Базалицької О.Р. до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців (т.1 а.с.105).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 4 частини першої статті 3 Закону №1952-IV визначено, що однією з засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами першою-третьою статті 25 Закону №1952-IV проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна.

Рішення суду або заява власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об'єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об'єкта нерухомого майна.

Положення статті 25 Закону №1952-IV кореспондуються зі змістом пункту 17 Порядку №1127.

Тобто, наявність заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна є обов'язковою підставою для зупинення реєстраційних дій. Водночас відновлення таких дій можливе лише в тому разі, якщо у строк, що не перевищує десяти робочих днів, власником об'єкта нерухомого майна не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_2 20.03.2018 подала до Центру надання адміністративних послуг в м.Луцьку заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належних їй об'єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав (т.1 а.с.177-178).

На підставі поданих заяв, які зарестровані 22.03.2018, державним реєстратором зупинено реєстраційні дії за заявами ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" від 19.03.2018 про реєстрацію права власності на належні ОСОБА_2 об'єкти нерухомого майна за товариством.

31.03.2018 нотаріус Базалицька О.Р. прийняла рішення про відновлення реєстраційних дії та зареєструвала право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, за ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС".

При цьому, позивач вказує на правомірність відновлення реєстраційних дій та проведення державної реєстрації прав, покликаюсись на неподання ОСОБА_2 протягом 10 робочих днів рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Згідно пояснень позивача, з врахуванням її графіку роботи, встановленого наказом Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 30.12.2016 №1/01-04 "Про встановлення графіку роботи приватного нотаріуса" (а.с.22), що передбачає шестиденний робочий тиждень, 10-денний строк, визначений статтею 25 Закону №1952-IV, минув саме 31.03.2018, а не 02.04.2018 як стверджує відповідач.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону №1952-IV строк, визначений у днях, обраховується з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02.04.2018 повторно зверталась в Центр надання адміністративних послуг у м.Луцьку із заявами про заборону вчинення реєстраційних дій щодо належних їй об'єктів нерухомого майна (т.1 а.с.230-231), що свідчить про розуміння нею змісту ст.25 Закону №1952-IV в частині обрахунку 10-ти робочих днів, виходячи із загальних правил тривалості робочого тижня, визначеного статтею 52 Кодексу законів про працю України.

Представник третьої особи на стороні позивача, покликаючись на роз»яснення щодо обрахування часу роботи державних реєстраторів - приватних нотаріусів з урахуванням особистого графіку роботи, наданих під час проведеного 06.12.2017 Міністерством юстиції України семінаром на тему «Узагальнення проблемних питань, які виникають при здійсненні контролю у сфері державної реєстрації», зазначає про необхідність в межах спірних правовідносин враховувати саме шестиденний робочий тиждень.

Слід зазначити, що надані Міністерством юстиції України методичні рекомендації щодо організації роботи, пов»язаної із забезпеченням діяльності з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не є нормативно-правовими актами, вони мають роз'яснювальний, інформаційний характер і не встановлюють правових норм щодо врахування особистого графіку приватного нотаріуса при обрахунку строків здійснення реєстраційних дій ним як державним реєстратором.

Крім того, із наданих представником третьої особи на стороні відповідача доказів слідує, що графік, що знаходиться у вільному доступі та розміщений біля входу до робочого місця приватного нотаріуса Базалицької О.Р., не є тотожним із графіком роботи, встановленим наказом Головного територіального управління юстиції у Волинській області №1/01-04 від 30.12.2016, не містить інформації про шестиденний робочий тиждень, а також у такому наявні розбіжності у годинах роботи (т.1 а.с. 167-169).

В межах спірних правовідносин слід враховувати дотримання принципу правової визначеності, який означає вимогу чіткості підстав, цілей та змісту нормативних приписів, особливо тих із них, які адресовані безпосередньо громадянам, оскільки вони повинні мати можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки.

Оскільки встановлений наказом №01/01-04 від 30.12.2016 графік роботи приватного нотаріуса Базалицької О.Р. не перебуває у вільному доступі та обрахування робочих днів згідно такого графіку та за загальним правилом п»ятидиденного робочого тижня здійснюється по-різному, особа, що подає заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, позбавлена можливості безперешкодної реалізації свого права на подання відповідного судового рішення або наступної такої заяви.

Відповідно до частини 2 ст. 6, частин 1, 2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцієюта законами України.

Водночас судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справі "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" (рішення від 23.09.1998) Європейський суд з прав людини вказав, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи вищевикладене, колегів суддів вважає обгрунтованими висновки, викладені у довідці за результатами проведення камеральної перевірки, щодо порушення позивачем вимог вимоги ст.25 Закону №1952-IV та пункту 17 Порядку №1127 при здійсненні 31.03.2018 державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ "ВЕСТ ТРАНС" за наявності в Державному реєстрі прав заяви власника ОСОБА_2 від 20.03.2018 про заборону вчинення реєстраційних дій, на підставі яких, в межах повноважень та у спосіб, передбачений ст.37-1 №1952-IV, відповідачем правомірно прийнято оскаржуваний наказ від 13.07.2018 №2364/5 про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відтак позовна вимога про його скасування задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Базалицької Ольги Ростиславівни залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі №0340/1437/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 14.01.2019.