Справа № 2340/2957/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Справа № 2340/2957/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління

Національної поліції в Черкаській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною відмови ГУ НП в Черкаській області щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги;

- зобов'язання ГУ НП в Черкаській області здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої для інваліда II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову, посилаючись на те, що йому було встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції, а тому він вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 07.11.2015 р. по 15.12.2017 р. ОСОБА_3 проходив службу в органах Національній поліції України.

Наказом ГУ НП в Черкаській області від 15.12.2017 р. № 356 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

20.12.2017 р. постановою медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» № 73 встановлено, що захворювання позивача пов'язані з проходженням служби в поліції.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 28.12.2017 р. № НОМЕР_1, виданою міжрайонною медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_3 встановлено II групу інвалідності з причин захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Довідкою серії НОМЕР_2 від 28.12.2017 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу визначено ступінь втрати працездатності 75 %.

11.01.2018 р. позивач звернувся до ГУ НП в Черкаській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

22.01.2018 р. ГУ НП в Черкаській області було затверджено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у сумі 158580,00 грн.

22.01.2018 р. ГУ НП в Черкаській області видано наказ № 210 про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції у сумі 158580,00 грн.

Згідно з витягом з наказу від 20.03.2018 р. № 775 про скасування окремих наказів ГУ НП щодо виплати одноразової грошової допомоги скасовано наказ ГУ НП в Черкаській області від 22.01.2018 р. № 210 щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, у сумі 158580,00 грн. та висновок, затверджений 22.01.2018 р., про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у зв'язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в поліції у сумі 158580,00 грн.

04.07.2018 р. позивач через свого представника - адвоката ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою щодо прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

13.07.2018 р. листом № 29/Р-13ад відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення йому вказано дороги та про те, що таке питання вже було вирішено відповідним наказом ГУ НП в Черкаській області.

Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому спірної допомоги, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, оскільки був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням, а не за станом здоров'я, що є обов'язковою законодавчою умовою для призначення вказаної допомоги.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4 (далі - Порядок № 4).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно зі ст. 97 Закону № 580-VIII у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського призначається одноразова грошова допомога, яка є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога призначається у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з пунктами 1, 3 розділу 3 Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії. При цьому служби державного нагляду за охороною праці органів поліції визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій (пп. 2 п. 2 р. IV Порядку № 4).

У пункті 3 розділу IV Порядку № 4 визначено, що рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги в порядку ст. 97 Закону № 580-VIII є одночасна сукупність наступних умов: 1) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) встановлення інвалідності з вказаної підстави протягом шести місяців після звільнення його з поліції; 3) звільнення з поліції саме через хворобу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу дійсно було встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції протягом шести місяців після його звільнення, але звільнений він був не через хворобу, а за власним бажанням.

Отже, у даному випадку відсутня сукупність всіх достатніх та необхідних правових умов для призначення позивачу вказаної допомоги, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що йому було встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції, а тому він вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах закону, з огляду на вищевикладене.

При цьому, колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є безпосередньо відмова ГУ НП в Черкаській області у призначенні позивачу спірної допомоги, а також, що є чинним наказ відповідача від 20.03.2018 р. № 775 про скасування позивачу такої допомоги, доказів щодо визнання його протиправним у порядку, визначеному законодавством, суду не надано і в межах цього позову він позивачем не оскаржується.

Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 09 січня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: