Справа № 240/5249/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

10 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5249/18

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Єфремова О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Потіївської сільської ради у проведенні приватизації квартири за адресою: вул.Шевченка, 1 Б, с.Облітки, Радомишльського району, Житомирської області, за її зверненням;

- зобов'язати Потіївську сільську раду провести приватизацію квартири за адресою: вул.Шевченка, 1 Б, с.Облітки, Радомишльського району, Житомирської області, на ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на даний час проживає та зареєстрована в квартирі, яка знаходиться за адресою вул. Шевченка, 1 Б в селі Облітки, що розташована у приміщенні фельдшерсько-акушерського пункту та перебуває на балансі Потіївської сільської ради. Вказує, що у вересні 2018 року звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на приватизацію означеної квартири, проте отримала лист №708 від 10.10.2018, зі змісту якого слідує, що рішення, щодо приватизації квартири прийнято не було, оскільки більша частина присутніх членів виконавчого комітету проголосувала проти надання такого дозволу.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 06.12.2018 о 10:00.

06.12.2018 підготовче засідання було відкладено на 10.01.2019 у зв'язку із перебуванням судді у відпустці.

У визначений судом дату та час до суду прибула позивач. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, однак про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать результати перевірки відстеження відправлення в мережі Інтернет через онлайн - сервіс "Укрпошта" (а.с.25).

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Встановлено, що згідно розпорядження сільського голови № 4 від 10.01.2005 року була прийнята на роботу акушером фельдшерсько-акушерського пункту села Облітки та на 0,5 посадового окладу в с.Дитинець Радомишльського району Житомирської області. З цього ж періоду була заселена разом зі своїми дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру за адресою АДРЕСА_1, що розташована у приміщенні фельдшерсько-акушерського пункту, та зареєстрована з дітьми за цією адресою.

Відповідно до наказу № 51-к від 03.11.2014 року звільнена з роботи за власним бажанням у відповідності до ст.38 Кодекс законів про працю України у зв'язку з виходом на пенсію.

З березня 2005 року по даний час позивач разом зі своїми дітьми проживає та зареєстрована за вищезазначеною адресою. Вказана квартира перебуває на балансі Потіївської сільської ради, що підтверджується довідкою №368 від 16.10.2018 виданою виконавчим комітетом Потіївської сільської ради на підставі запису погосподарської книги № 4 за 2016-2020 роки по особовому рахунку № 0163-1.

У вересні 2018 року позивач звернулася із заявою до відповідача про надання дозволу на приватизацію квартири.

Листом № 708 від 10.10.2018 року Потіївська сільська рада повідомила позивача про те, що заява розглянута на засіданні виконавчого комітету Потіївської сільської ради року, однак рішення щодо надання дозволу на приватизацію прийнято не було, оскільки більша частина присутніх членів виконавчого комітету проголосувала проти надання такого дозволу, у зв'язку із чим позивачу відмовлено у задоволенні її заяви про надання дозволу на приватизацію квартири.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що ОСОБА_1, оскаржуючи відмову Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області у проведенні приватизації квартири, в якій остання проживає разом зі своїми родичами має на меті захист свого права власності на вищезазначену будівлю. При цьому суд зауважує, що скасування зазначеної відмови, не призводить до набуття спірної квартири у власність.

Таким чином, даний спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. В цьому випадку існує спір про право, а відтак має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим, слід наголосити, що спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватно-правовим. Держава, юридичні особи публічного права, можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постанові від 21.03.2018 у справі № 826/6244/15.

Крім того, аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 жовтня 2018 року ( справа №593/156/17).

Відтак, частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень ( ч. 1 ст. 2 КАС України ).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах (ч.1 ст. 19 КАС України).

Проаналізувавши вищевказані норми, суд наголошує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відтак, публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Натомість сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Частиною 1 статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Зі змісту ст. 6 КАС України випливає, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, судом встановлено, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку існує спір про право цивільне.

Враховуючи обставини справи та практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав у сфері публічно-правових відносин шляхом визнання протиправною відмову Потіївської сільської ради у проведенні приватизації квартири за адресою: вул.Шевченка, 1 Б, с.Облітки, Радомишльського району, Житомирської області, за її зверненням та зобов'язання Потіївську сільську раду провести приватизацію за вказаною адресою суперечить зазначеним вище положенням КАС та ЦК, оскільки права, за захистом яких звернулася до суду ОСОБА_1 виникають із житлових правовідносин, які не є публічно-правовими, а належать до приватно-правових.

Пунктом першим частини першої статті 239 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, частиною другою статті 239 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на вищевикладене та враховуючи норми чинного законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 19, п.1 ч.1 ст.238 та ст.ст. 239, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/5249/18 за позовом ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст ухвали складено: 15.01.2019