Справа № 0440/6310/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2018 року Справа № 0440/6310/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- стягнути на користь позивача судові витрати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27 вересня 2018 року.
27 вересня 2018 року підготовче засідання відкладено на 16 жовтня 2018 року, у зв'язку з задоволенням клопотання представника відповідача про його відкладення.
Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року задоволено заяву представника позивача та продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 20 листопада 2018 року.
Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
13 грудня 2018 року представником позивача до суду надано відповідь на відзив відповідача та письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що позивачем були подані письмові докази, які підтверджують реальність господарських відносин між ТОВ «ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» та ТОВ "Люкс-Торг" на підставі договору суборенди №1 від 01.04.2017 року, згідно з яким позивач орендував 12 КШП у ТОВ "Люкс-Торг" протягом травня 2017 року. На виконання вказаного договору ТОВ "Варварівський елеватор" перерахувало на рахунок ТОВ "Люкс-Торг" 600 000,00 грн., із яких ПДВ склало 100 000, 00 грн., оскільки ТОВ "Люкс-Торг" мало свідоцтво платника податку на додану вартість, що підтверджується копією витягу з реєстру платника податків на додану вартість. Доказами сплати за послуги суборенди є платіжні доручення. Надані первинні документи є достатніми підставами для підтвердження даних податкового обліку та звітності і там чином висновок щодо нереальності господарської операції платника податків ґрунтувався лише на припущеннях, отже не обґрунтований. Позивач під час перевірки не отримував запитів щодо надання первинних документів, в тому числі такі первинні документи були вилучені у позивача, а отже відповідно до ст. 44 Податкового кодексу України вказане було поважними причинами ненадання платником податків первинних документів під час перевірки. Посилання представника відповідача на кримінальні провадження відносно ТОВ "Люкс-Торг" є необґрунтованими та не підтверджено судовими рішеннями.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні та представниками сторін надані заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» зареєстроване 06.01.2011 року Юр'ївською районною державною адміністрацією, є платником податку на додану вартість.
У період з 26.01.2018 року по 22.02.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області відповідно до п. 19-1.1 ст. 19-1 п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 п.п. 78.1.1 п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі направлення від 14.02.2018 року № 856, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Люкс Торг» за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у ТОВ «Люкс Торг» за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року.
22 лютого 2018 року перевіряючим направлено керівнику ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" Гуржій В.А. та головному бухгалтеру ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" Соболь Л.В. запит № 1 щодо надання документів ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" з питань підтвердження фінансово-господарської діяльності з контрагентом ТОВ "Люкс Торг" за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року, а саме:
- договори (угоди) про використання офісних та складських приміщень;
- інформацію про власні виробничі потужності (в разі оренди, надати документи на підставі яких відбувається оренда (договори, інше); підтвердити форму та стан розрахунків; надати акти виконаних робіт);
- наявність основних фондів (власних та/або орендованих) - надати ж/о (картки рахунку) по рахунку 10 за відповідні періоди, а також надати інформацію щодо їх використання у виробничому процесі; документи на право власності;
- штатний розпис підприємства за відповідні періоди із зазначенням посад та посадових окладів; наявність достатньої кількості кваліфікованих працівників у штаті для здійснення господарської діяльності;
- договори на придбання товарів та специфікації (додатки) до них;
- податкові накладні на придбання товарів;
- видаткові накладні на придбання товарів;
- вказати, де зберігався відвантажений товар чи ведеться складський облік;
- форма розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік) між підприємством та контрагентом, стан таких розрахунків станом на кінець періоду, що перевіряється, та на дату надання інформації;
- платіжні доручення, акти заліку, реєстри продажу (придбання) товарів;
- довіреності на отримання товарів;
- оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам 20, 23, 28, 301,31, 34 або 51, 361, 371, 631, 685 та/або інші, в яких відображені операції по придбанню товарів (робіт, послуг) та їх подальшу реалізацію (використання у власній господарській діяльності) за відповідні періоди та на дату надання відповіді;
- документи, що підтверджують перевезення товарів (товарно-транспортні накладні, інше), у разі наявності, договори з перевізниками на перевезення вантажу (товарно-транспортні накладні, акти надання послуг з перевезення, розрахунки із перевізниками, заявки на перевезення, інше; у разі наявності, договори оренди транспортних засобів;
- договори на зберігання товарів та додатки до них: договори із організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, акти прийому-передачі товару;
- сертифікати якості (відповідності, інше) стосовно походження придбаного товару, висновки про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов'язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ГОСТу, ТУ, марки, типу, заводу виробника), відповідних фахівців та необхідної виробничої бази, матеріалів, комплектуючих тощо.
Відповідь на вказаний запит надійшла відповідачу 23.02.2018 року, відповідно до якої, директор ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" Гуржій В.А. повідомив, що оригінали первинних документів щодо взаємовідносин із ТОВ "Люкс Торг", які безпосередньо стосуються предмету перевірки, були вилучені працівниками правоохоронних органів під час проведення обшуку. Також було зазначено, що ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" звернулось до органу досудового розслідування з проханням надати копію Протоколу обшуку та додатків до нього (де зазначено список вилучених документів, в т.ч. і документів, які підтверджують господарські операції з ТОВ "Люкс Торг".
У зв'язку з ненаданням первинних документів було складено Акт про ненадання первинних документів за № 9895/04-36-14-19/37397326 та застосовано відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України штрафну санкцію в розмірі 1 020,00 грн.
Актом перевірки було встановлено, що у зв'язку з ненаданням первинних документів та бухгалтерських регістрів, інформація наведена відповідно до наявних баз ДФС (АІ "Архів електронної звітності", АІС "Картка платника" АІС "Система співставлення ПЗ та ПК в розрізі контрагентів").
Згідно з даними Архіву електронної звітності встановлено, що ТОВ "Люкс Торг" 31.05.2017 року надало в суборенду КШП (ковшовий шнековий погрузчик в кількості 1 шт.) податкова накладна №501. Зазначену суму ПДВ у розмірі 100000,00 грн. включено до складу податкового кредиту підприємства за 2017 р. Відповідно до Додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до Податкової декларації з податку на додану вартість у ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" задекларовані взаємовідносини з ТОВ "Торг Люкс".
Так, перевіркою встановлені порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» занижено податок на додану вартість на загальну суму 100 000,00 грн., в тому числі травень 2017 року у сумі 100 000,00 грн.
Позивачем були направлені заперечення до Акта перевірки на підставі ст. 86 Податкового кодексу України.
Правомірність винесеного Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
При цьому, в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
З аналізу наведених правових норм, вбачається, що необхідною умовою для правомірності формування податкового кредиту є фактичне здійснення господарської операції платником податків.
У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами, які складені відповідно до виду господарської операції на підтвердження її реального здійснення.
Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути складені за фактично вчиненою операцією, повинні мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про господарську операцію, про зміст та обсяг операцій, та бути підписані уповноваженими особами, що надає первинному документу юридичну значимість для цілей відображення спірних операцій у бухгалтерському та податковому обліку, а також, відповідно, для цілей формування відповідних сум податкових вигод.
При цьому, відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п. 44.1 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.3 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Пунктом 44.6 Податкового кодексу України, зокрема, передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Так, позивачем під час адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення також не було надано первинних документів на підтвердження здійснення господарської операції, оскільки в додатках на скаргу такі відсутні.
Суд звертає увагу, що податковим законодавством передбачено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для ненадання документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, у встановлені Податковим кодексом України терміни, а саме виїмка документів або інше вилучення правоохоронними органами.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд також звертає увагу, що у справі відсутні докази, які б підтверджували поважність причин ненадання ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" до перевірки первинних та інших документів, пов'язаних із предметом перевірки, так, зокрема не надано жодного документу підтверджуючого факт вилучення правоохоронними органами первинних документів, не надано листа щодо самого звернення до правоохоронних органів, невідомо чи відбулось саме вилучення, та до якого органу на підставі п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України повинно звернутися до ГУ ДФС щодо надання доступу до вилучених документів, а тому такі документи вважаються такими, що були відсутні у такого платника податків на час складення податкової звітності. При цьому, позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
Враховуючи викладене, твердження позивача про вилучення правоохоронними органами первинних документів не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджуються будь-якими доказами, а тому висновки здійснені відповідачем під час проведення перевірки є правомірними та обґрунтованими, оскільки позивачем не було надано під час перевірки первинних документів на підтвердження здійснення реальної господарської операції, що позбавило відповідача на їх дослідження та врахування під час винесення рішення.
Крім того, суд зазначає, що відповідні первинні документи не були надані позивачем ані до перевірки, ані під час адміністративного оскарження, що в свою чергу позбавило можливості контролюючий орган повноцінно провести перевірку та безпосередньо стало підставою для висновків про те, що господарська операція між ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" та ТОВ "Люкс Торг" мала формальний характер і не передбачала настання економічного ефекту та не несла економічної складової і використана для штучного завищення податкового кредиту.
При цьому, слід зазначити, що надання ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" первинних документів (платіжних доручень, податкової накладної, оборотно-сальдової відомості, договору суборенди, актів передачі-приймання майна, акту передачі-приймання послуг, наказів, довідки, розпоряджень на очищення, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав, переліків розхідних документів) по господарській операції з ТОВ "Люкс Торг" саме до суду, виключає можливість їх врахування та надання їм відповідної правової оцінки, оскільки з необґрунтованим належним чином підстав відповідні первинні документи, під час проведення перевірки, позивачем не надані, останні не були предметом дослідження під час перевірки контролюючим органом і не можуть враховуватися при розгляді даної справи та братися до уваги як доказ на підтвердження задекларованих витрат та податкового кредиту, оскільки в силу вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України такі документи вважаються відсутніми на час складання звітності платником. Суд в такому випадку не може перебирати на себе функції податкового органу та перевіряти правильність та достовірність наданих лише до суду первинних документів.
Вказаний запит отримано ТОВ "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" 13.10.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 86), проте жодних пояснень позивачем з цього приводу надано не було, таких доказів до суду не надано.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Згідно ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРВАРІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19.12.2018 року.

Суддя Н.В. Боженко