Справа № 591/164/19
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/164/19
Провадження № 2-а/591/85/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді - Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.

перекладачів Пархоменко І.І., Джозефа Реніш, Бхуіян Мд Ріфат,

представників позивача Воронкова І.М., Чеберяка ІМ.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

в с т а н о в и в :

Позивач, Сумський прикордонний загін, 11 січня 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Середина Буда» 13 липня 2018 року о 09 год.20 хв. на напрямку населеного пункту Скріпкіне (РФ) населений пункт Білоусівка (Україна) в районі інформаційного покажчика №2369 після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

17 липня 2018 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 місяців.

15 серпня 2018 року відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні при ДМС України у Миколаївській області.

13 липня 2018 року Сумським прикордонним загоном відносно відповідача до консульства народної Республіки Бангладеш направлявся запит за № 81/6997 щодо встановлення його особи.

В подальшому, 14 липня 2018 року за № 81/7031, з метою ідентифікації відповідача, до консульства народної Республіки Бангладеш було направлено його анкету.

09 серпня 2018 року в зв`язку із ненадходженням відповідей на вищевказані запити від компетентних органів країни походження іноземця, Сумським прикордонним загоном через Департамент консульської служби МЗС України було надіслано повторно запит щодо його ідентифікації за № 81/8055.

Крім цього, 08 листопада 2018 року за № 81/11097 через Департамент консульської служби МЗС України ще раз було направлено повторний запит щодо ідентифікації відповідача.

Разом з тим, станом на час подання позову, інформації щодо встановлення особи відповідача з метою підготовки відповідних документів для його подальшого видворення в Сумському прикордонному загоні немає.

17 грудня 2018 року з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні при ДМС України у Миколаївській області надійшов лист громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 із копією паспортного документу, який він направив з метою прискорення своєї ідентифікації.

Сумський прикордонний звертає увагу суду на той факт, що заходи щодо ідентифікації відповідача та забезпечення його видворення проводяться в повному обсязі у відповідності до вимог керівних документів та спрямовані на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 липня 2018 року щодо примусового видворення відповідача.

Шестимісячний термін утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, визначений ч. 11 ст. 289 КАСУ, закінчується 17 січня 2019 року, та наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме, неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, ідентифікувати особу відповідача станом на час подання позову та здійснити його примусове видворення за межі території України не представляється можливим.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд продовжити строк затримання громадянину Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на шість місяців з 17 січня 2019 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 січня 2019 року відкрите провадження у справі за зазначеним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження за обов`язкової участі сторін з призначенням судового засідання 11 січня 2019 року о 15 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

11 січня 2019 року розгляд справи відкладено на 14 січня 2019 року о 13 год. 30 хв. у зв`язку з тим, що відповідач не розуміє зміст адміністративного позову, та надання часу для ознайомлення з його змістом.

14 січня 2019 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він зазначає, що немає жодного законодавчого обґрунтування для продовження строку його тримання у пункті, оскільки він ніяким чином не перешкоджав ідентифікації своєї особи. Навпаки, він сприяв цьому. Після поміщення до пункту він надав адміністрації пункту оригінал свого паспорту, про що позивач був повідомлений. Однак ця обставина ним проігнорована. Тому 11 грудня 2018 року він, з метою співпраці з позивачем, відправив йому копію свого паспорту серія номер НОМЕР_2 , виданого Державними органами Бангладеш 20 травня 2018 року, та лист про намір співпрацювати. Також зазначає, що протягом його знаходження у пункті він не підписав жодного документу, який би свідчив про те, що він відмовляється надавати якісь відомості про себе. А позивач, не надає суду жодного письмового доказу, який би прямо вказував на відсутність співпраці з його боку.

Відповідач також посилається на судову практику та зазначає, що суди апеляційної інстанції вказують на те, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження. Крім того, відсутність співпраці не може підтверджуватися доводами стосовно відмови іноземця заповнювати анкету, якщо немає інших письмових доказів у вигляді пояснень або заяв від іноземця про відмову від ідентифікації.

На думку відповідача, позивач не зробив все можливе для того, щоб його якомога швидше ідентифікувати, що свідчить про неналежне виконання ним своїх обов`язків, оскільки відсутні докази поштового направлення через Департамент консульської служби МЗС України запитів до компетентних органів країни його походження, а копії листів позивача не є достовірними доказами за відсутності підтвердження їхньої поштової відправки.

Відповідач вважає, що вищезазначене говорить про те, що немає підстав для продовження строку його тримання у пункті. А те, що позивачу досі не вдалося його ідентифікувати, на його думку, є виною позивача. Зі свого боку він робив все можливе для прискорення цієї процедури. З урахуванням викладеного, для нього не зрозумілим є те, чому позивач просить суд про найжорсткіший для нього захід з усіх можливих в даній ситуації.

Посилаючись на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

14 січня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 січня 2019 року о 10 год.00 хв. у зв`язку з тим, що пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, при ДМС України в Миколаївській області не вийшов на відеозв`язок, та розгляд вказаної категорії справ здійснюється за обов`язковою участю відповідача.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Також зазначали, що дійсно особу відповідача ідентифіковано за наявним у нього паспортом, проте примусове видворення з країни відповідача неможливе, оскільки станом на час подання позову відсутні кошти для придбання квитка на виїзд відповідача.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що після поміщення його до пункту тимчасового тримання, він переглядав свої речі, серед яких знайшов паспорт. Повідомив, що перебування у цьому пункті для нього морально є важкими, до того ж він має можливість здійснити виїзд з України за кошти, які можуть перерахувати його родичі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши подані суду докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідач у справі громадянин народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 13 липня 2018 року о 09 год. 20 хв. був виявлений та затриманий нарядом відділу прикордонної служби «Середина Буда» на напрямку н.п. Скріпкіне (РФ)-н.п. Білоусівка (Україна) в районі інформаційного покажчика №2369. Відповідач незаконно перетнув державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

17 липня 2018 року Зарічним районним судом м. Суми винесено рішення про примусове видворення за межі території України громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його затримання строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.9-12).

15 серпня 2018 року відповідача було поміщено до пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні при ДМС України в Миколаївській області (а.с. 143).

Судом встановлено, що з метою виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2018 року, Сумський прикордонний загін звернувся з повідомленням до Почесного консульства народної Республіки Бангладеш у м. Київ, в якому повідомив, що громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано, та враховуючи відсутність документів, що посвідчує його особу, ставили питання про надання документів, що посвідчує його особу з метою прийняття відносно нього правового рішення (а.с.14).

Листом від 14 липня 2018 року Сумським прикордонним загоном направлено анкету відповідача до Почесного консульства народної Республіки Бпнгладеш у м. Київ, з метою його ідентифікації (а.с.15).

09 серпня 2018 року Сумським прикордонним загоном було повторно направлено запит до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо ідентифікації відповідача (а.с.16).

08 листопада 2018 року за № 81/11097 через Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України було направлено повторний запит щодо ідентифікації громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

17 грудня 2018 року з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, при ДМС України у Миколаївській області надійшов лист громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 із копією паспортного документу, який він направив до Сумського прикордонного загону з метою прискорення своєї ідентифікації (а.с. 19).

За повідомленням ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» на ім`я Начальника східного регіонального управління Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10 січня 2019 року № 16-19 громадянин Шоріф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має паспорт № НОМЕР_3 дійсний до 28 травня 2023 року (а.с. 27).

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що у справах про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення слід встановити, одночасну наявність двох умов, а саме: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Згідно пп. f п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до п. 113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява № 22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п. 1 (f).

У пункті 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" звернено увагу на те, що при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що підставою для його подання до суду стало саме неможливість ідентифікувати відповідача у встановлений строк, як це передбачено частинами 11, 12, 13 статті 289 КАС України, в той же час в судовому засіданні представниками позивача повідомлено, що на даний час особа відповідача ідентифікована, проте здійснити його примусове видворення неможливо з огляду на відсутність коштів для придбання квитка з метою повернення до країни походження.

З огляду на підстави заявленого позову, під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість ідентифікувати особу відповідача, а також обставин, які б свідчили про відсутність співпраці з боку відповідача.

В судовому засіданні представниками позивача зазначено, що наявність паспорту дозволяє виконати рішення суду в частині примусового видворення відповідача, а отже відсутність відповіді на запит Сумського прикордонного загону інформації з консульських установ країни громадянської належності іноземця не є перешкодою для здійснення примусового видворення.

Доводи представників позивача з приводу того, що на час подання позову 10 січня 2019 року про наявність паспорта відповідача не було відомо, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заяву відповідача ОСОБА_1 , до якої він з метою здійснення його ідентифікації надав копію свого паспорту, виданого Державними органами Бангладеш 20 травня 2018 року, Сумським прикордонним загоном отримано 17 грудня 2018 року.

Доказів на підтвердження неможливості здійснити примусове видворення відповідача та вжиття заходів для цього, починаючи з 17 грудня 2018 року, суду не надано, а обставини відсутності станом на 10 січня 2019 року коштів з метою забезпечення примусового видворення іноземних громадян не можуть бути допустимою підставою обмеження волі відповідача.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для продовження строку затримання відповідача, а тому у задоволенні заявленого позову Сумського прикордонного закону необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 77, 78, 241-246, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (поштова адреса: 40030, м. Суми, фактичне місце знаходження: Громадянський, 6, м. Суми, 40030, ) до громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко