Справа № 420/5147/18
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5147/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням уточнень, вхід. № 34776/18 від 15.11.2018 року, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення з 1 січня 2018 року раніше призначеного позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» основного розміру пенсії з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заборгованості позивачу по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року, а саме з врахуванням посадового окладу в розмірі - 6340,00 грн., окладу за військовим званням в розмірі 1410,00 грн. та надбавки за вислугу років в розмірі 3875,00 грн. до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання 13.12.2018 року сторони та/або їх представники не з'явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. (а.с.88-90)

15.11.2018 року позивачем до суду подано заяву, вхід. № 34776/18, в якій останній просить, зокрема, продовжити розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні. (а.с.82-83) 30.10.2018 року представником відповідача подано клопотання, в якому останній, керуючись ст.ст. 44, 47, 162, 242, 262 КАС України, просить справу розглянути в письмовому провадженні. (а.с.45)

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно змісту адміністративного позову та відповіді на відзив (а.с.5-12, 69-73), позивач обґрунтовує заявлені вимоги, із посиланням на ст.ст. 22, 46, 55, ч. 1 ст. 58 Конституції України, ч. 3 ст. 1-1, ст.ст. 13, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанову Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103, із зазначенням таких фактичних обставин:

- позивач є військовим пенсіонером, знаходиться на обліку у Відділі пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області та, починаючи з 15 червня 1967 року, отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На момент виходу на пенсію позивач мав 28 років вислуги у лавах Збройних сил. Відповідно, з врахуванням положень пункту «а» ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, у період до 1 січня 2018 року відповідач виплачував позивачу пенсію, основний розмір якої становив 74% від відповідних сум грошового забезпечення, які мають бути враховані у складі пенсії;

- у зв'язку зі зміною та збільшенням розмірів деяких видів грошового забезпечення, які мають бути враховані у складі пенсії позивача, у травні 2018 року на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21 лютого 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача за період, починаючи з 1 січня 2018 року. Відтак, відповідач вирахував, що починаючи з 1 січня 2018 року основний розмір пенсії позивача має становити 70% від відповідних сум грошового забезпечення, які мають бути враховані у складі пенсії позивача. При цьому позивач погоджується зі здійсненим відповідачем перерахунком пенсії позивача, проведеним ним з 1 січня 2018 року, в частині врахування збільшених розмірів складових грошового забезпечення, які мають бути враховані у складі пенсії (зокрема: посадового окладу, окладу за військове звання та процентної надбавки за вислугу років). Натомість позивач не погоджується зі здійсненим відповідачем перерахунком пенсії позивача, проведеним ним з 1 січня 2018 року, в частині зменшення основного розміру пенсії позивача з 74% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення;

- позивач звернувся до відповідача 10 липня 2018 року із відповідною заявою, у якій просив відповідача з 1 січня 2018 року здійснити перерахунок та подальшу виплату пенсії з врахуванням основного розміру пенсії позивача як і раніше (до проведення перерахунку у травні 2018 року) 74% від відповідних сум грошового забезпечення, які мають бути враховані у складі пенсії. У відповідь на вказану заяву відповідач надав позивачеві лист за вих. № 2074/К-11 від 29 серпня 2018 року, в якому стверджує, що перерахунок пенсії був проведений на виконання вимог Постанови № 103 та водночас зазначає, що при проведенні перерахунку пенсії відповідач врахував положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року, яким були внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262 XІІ щодо встановлення граничного розміру пенсій, які призначаються за вислугу років, в розмірі 70% від сум грошового забезпечення;

- положення ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, застосовуються виключно під час призначення пенсій, а подальші зміни, внесені у вказану статтю цього закону, не можуть бути самостійною підставою для проведення перерахунку раніше призначених пенсій, а також не можуть враховуватися під час перерахунків пенсій, які проводяться в порядку, визначеному діючим законодавством після призначення пенсій;

- водночас, ані Законом № 2262-ХІІ, ані Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» також не передбачено підстав для зменшення вже встановленого відсоткового значення від відповідних видів грошового забезпечення, які мають враховується під час призначення пенсій за вислугу років, у разі проведення перерахунку раніше призначених пенсій. Отже, оскільки перерахунок пенсії позивача був пов'язаний виключно зі збільшенням розмірів відповідних видів грошового забезпечення, які мають враховуватися у складі його пенсії за вислугу років, то під час проведення вказаного перерахунку відповідач не мав права застосовувані зменшені розміри граничного відсоткового значення, які застосовуються лише під час призначення пенсії за вислугу років;

- за загальними правилами закон не має зворотної сили, а тому зміни, внесені у ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ поширюється лише на ті відносини, які виникли після набуття чинності вказаними змінами, та враховуються виключно під час призначення пенсій.

Згідно відзиву на позовну заяву (а.с.46-47), відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із посиланням на ст. 17, ч. 2 ст. 19, п. 6 ст. 92 Конституції України, ст.ст. 13, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч. 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження положень про територіальні органи Пенсійного фонду України» від 22.12.2014 року № 28-2, п.п. 1, 4, 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, із зазначенням таких фактичних обставин:

- перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 було проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70%, оскільки 01.04.2014 набрав чинності Закон України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України»;

- згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 №2262-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. 3 огляду на вказане положення закону згідно розрахунку пенсії позивача станом на дату призначення пенсії з 15.06.1997 зазначено основний розмір пенсії - 74% грошового забезпечення. Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції зі змінами згідно Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи в Україні" від 27.03.14 р. № 1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). З огляду на вказане положення Закону згідно розрахунку пенсії позивача станом на 01.01.2018 у зв'язку зі зміною розміру грошового забезпечення діючих військовослужбовців зазначено основний розмір пенсії - 70% грошового забезпечення. Таким чином, вказане обмеження застосовано відповідачем згідно прямого положення законодавства;

- до 01.01.2018 року позивач отримував пенсію, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке він отримував особисто на момент звільнення з військової служби. Тому і відсотковий розмір грошового забезпечення був застосований відповідно до законодавства, що діяло на момент призначення пенсії. Однак, у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок - станом на 01.01.2018 року;

- внесенням змін до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 року № 2262-ХІІ зменшенням максимального розміру пенсії з 74% до 70% грошового забезпечення право позивача на пенсію не скасоване, тоді як обмеження максимального розміру пенсії було закладено у ст. 13 Закону і в первісній редакції. Вказаними змінами не відбулося звуження обсягу існуючого права позивача на призначення пенсії. Так само і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.05 № 5-пп/2005;

- позивачу з 15.06.1997 призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992. Відповідач як орган державної влади, керуючись приписами статті 19 Конституції України, діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач, здійснивши перерахунок пенсії позивача, діяв в межах діючого законодавства України. Окрім того, зі сторони головного управління не було проведено інших дій, що скасовують чи звужують права позивача на пенсійне забезпечення;

- в даному випадку, внесенням змін до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 № 2262-ХІІ та зменшенням максимального розміру пенсії з 74% до 70% грошового забезпечення право позивача на пенсію не скасоване та ніяким чином не звужено. Після проведення перерахунку розмір пенсії позивача не зменшився, а, навпаки, збільшився. До того ж, обмеження максимального розміру пенсії було закладено у ст. 13 Закону і в первісній редакції, що свідчить про врахування законодавцем статті 17 Конституції України, згідно з якою забезпечення економічної безпеки є однією з найважливіших функцій держави та справою всього Українського народу.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою (а.с.67), в якій просив відповідача перерахувати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та виплатити йому пенсію з 1 січня 2018 року у основному розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 29.08.2018 року № 2074/К-11 (а.с.67зв.) на вищезазначене звернення відповідач повідомив позивача про наступне:

«Ви отримуєте пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).

Пунктом "а" статті 13 Закону, в редакції, що діяла до 01.05.2014, передбачено призначення пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни, якими передбачено що максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Пенсійним фондом України відповідний перерахунок пенсій не проводився, оскільки зменшення розміру пенсій неприпустиме. Проте, після 01.05.2014 при первинному призначені пенсії за вислугу років розмір пенсії обчислювався з урахуванням внесених змін, в результаті чого з'явилася диспропорція в розмірах пенсій залежно від часу їх призначення чим порушувалася стаття 24 Конституції України щодо рівності громадян у правах.

З прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова № 103) перерахунок раніше призначених пенсій здійснено за нормами законодавства, що діє на момент перерахунку.

Крім цього, згідно з постановою № 103 перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом, проводиться з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, головним управлінням при здійсненні перерахунку пенсії не порушувалися норми чинного законодавства, а вирішення питання, зазначеного у Вашому зверненні, можливе шляхом законодавчого відновлення норм Закону, що діяли до 01.05.2014.».

Не погоджуючись із діями відповідача, фактично, щодо зменшення з 1 січня 2018 року раніше призначеного позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» основного розміру пенсії з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Судом також встановлено, що згідно матеріалів пенсійної справи позивача № ЮО-90504 (а.с.49-67), зокрема, згідно розрахунку на пенсію за вислугу періодів служби від 16 квітня 1997 року, пенсія позивачу призначена з 15.04.1997 року за вислугу 28/25 років в розмірі 74% окладів.

Згідно матеріалів пенсійної справи позивача № ЮО-90504, судом також встановлено, зокрема, що згідно:

- протоколу за пенсійною справою позивача ЮО-090504 (Міноборони) від 01.01.2007 року, основний розмір пенсії (74% ГЗ);

- перерахунку пенсії від 24 березня 2008 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 січня 2008 року, та відповідно до якого, зокрема, основний розмір пенсії: 74% грошового забезпечення (вислуга років 28);

- перерахунку пенсії від 23 червня 2012 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 липня 2012 року, та відповідно до якого, зокрема, основний розмір пенсії: 74% грошового забезпечення (вислуга років 28);

- перерахунку пенсії від 27 листопада 2012 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 грудня 2012 року, та відповідно до якого, зокрема, основний розмір пенсії: 74% грошового забезпечення (вислуга років 28);

- перерахунку пенсії від березня 2018 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 квітня 2018 року з сум грошового забезпечення:

Посадовий оклад - 6340,00

Оклад за військове звання - 1410,00

Процентна надбавка за вислугу років 50% - 3875,00

ВСЬОГО - 11625,00

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення

(вислуга років 28) у розмірі: - 8137,50 грн.

Підстава перерахунку: (ГЗ згідно ПКМУ № 704) ПКМУ № 103 від 21.02.2018 п. 1 перерахунок з 01.01.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби

і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно яких цифри «80» замінено цифрами « 70».

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінет Міністрів України постановив: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та на підставі встановлених в судовому засіданні обставин, а саме:

- згідно матеріалів пенсійної справи позивача № ЮО-90504 (а.с.49-67), зокрема, згідно розрахунку на пенсію за вислугу періодів служби від 16 квітня 1997 року, пенсія позивачу призначена з 15.04.1997 року за вислугу 28/25 років в розмірі 74% окладів.

Згідно матеріалів пенсійної справи позивача № ЮО-90504, зокрема: протоколу за пенсійною справою позивача ЮО-090504 (Міноборони) від 01.01.2007 року; перерахунку пенсії від 24 березня 2008 року з 1 січня 2008 року; перерахунку пенсії від 23 червня 2012 року з 1 липня 2012 року; перерахунку пенсії від 27 листопада 2012 року з 1 грудня 2012 року тощо, основний розмір пенсії: 74% грошового забезпечення (вислуга років 28).

Тобто, пенсія позивачу за вислугу років призначена із основним розміром пенсії - 74%, який застосовувався відповідачем при здійсненні перерахунків пенсії позивача.

Проте, згідно перерахунку пенсії від березня 2018 року, пенсія позивача за вислугу років перерахована з 1 квітня 2018 року з сум грошового забезпечення:

Посадовий оклад - 6340,00

Оклад за військове звання - 1410,00

Процентна надбавка за вислугу років 50% - 3875,00

ВСЬОГО - 11625,00

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення

(вислуга років 28) у розмірі: - 8137,50 грн.

Підстава перерахунку: (ГЗ згідно ПКМУ № 704) ПКМУ № 103 від 21.02.2018 п. 1 перерахунок з 01.01.2018.

Згідно вищенаведеного змісту заяв сторін по суті справи, встановлені судом обставини визнаються учасниками справи та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Також згідно заяв по суті справи, позивач погоджується зі здійсненим відповідачем перерахунком пенсії позивача, проведеним ним з 1 січня 2018 року, в частині врахування збільшених розмірів складових грошового забезпечення, які мають бути враховані у складі пенсії (зокрема: посадового окладу, окладу за військове звання та процентної надбавки за вислугу років), та не погоджується зі здійсненим відповідачем перерахунком пенсії позивача, проведеним ним з 1 січня 2018 року, в частині зменшення основного розміру пенсії позивача з 74% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Тобто, спірність у позиціях сторін полягає лише та виключно у виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 686/12623/17 (адміністративне провадження № К/9901/849/17), відповідно до яких, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, відповідно

суд дійшов висновків, що:

- на виконання вимог ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги;

- правова позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою та не відповідає нормам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. При цьому суд звертає увагу відповідача також на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 2 травня 2018 року у справі № 818/1076/18 (провадження № Пз/9901/32/18), згідно якої, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій на підставі ЗУ № 2262-XII, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій;

- оскаржувані позивачем дії, щодо зменшення з 1 січня 2018 року раніше призначеного позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» основного розміру пенсії з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними, відповідно

- похідні вимоги позивача зобов'язального характеру, в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заборгованості позивачу по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року, а саме з врахуванням посадового окладу в розмірі - 6340,00 грн., окладу за військовим званням в розмірі 1410,00 грн. та надбавки за вислугу років в розмірі 3875,00 грн., - підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача зобов'язального характеру в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заборгованості позивачу по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач, зокрема, - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Тобто, позов до адміністративного суду подається на захист вже порушених прав, свобод та інтересів позивача. Відповідно, вирішення питання щодо захисту прав позивача у правовідносинах, які ще не відбулись, тобто на майбутнє, є неможливим.

Тому, позовні вимоги позивача зобов'язального характеру у зазначеній частині - не підлягають задоволенню.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у позові заявлено одну основну та одну похідну вимогу немайнового характеру.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 21 від 03.10.2018 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову у загальній сумі 704,80 грн.

Відповідно, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 194, 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 1 січня 2018 року раніше призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» основного розміру пенсії з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року, а саме з врахуванням посадового окладу в розмірі - 6340,00 грн., окладу за військовим званням в розмірі - 1410,00 грн. та надбавки за вислугу років в розмірі - 3875,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова