Справа № 560/87/19
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/87/19
УХВАЛА

11 січня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Майстер П.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить скасувати постанову старшого державного виконавця Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 від 17.09.2018 року ВП №41379820 про накладення штрафу в розмірі 27373,54 грн.

В позовній заяві позивач просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду. Вказав, що пропустив строк звернення до адміністративного суду з поважних причин, оскільки звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області із скаргою на постанову державного виконавця від 17.09.2018 року ВП №41379820. Судом прийнято скаргу до розгляду, але 06.11.2018 року була винесена ухвала по справі №677/1519/18, згідно якої провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 було закрито та роз'яснено, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції Хмельницького окружного адміністративного суду.

Зазначив, що вказану ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року по справі №677/1519/18, оскаржив до Хмельницького апеляційного суду. 18.12.2018 року Хмельницький апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року, та прийняв постанову якою апеляційну скаргу залишив без задоволення, а ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року - без змін.

В позовній заяві позивач вказав, що про постанову Хмельницького апеляційного суду від 18.12.2018 року по справі №677/1519/18 дізнався 08.01.2019 року шляхом пошуку вказаної справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В зв'язку з вищевикладеним, позивач просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду з причин поважності його пропуску.

Дослідивши позовну заяву та клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема: чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина 2 стаття 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 КАС України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З позовної заяви поданої до суду 09.01.2019 року вбачається, що позивач оскаржує постанову старшого державного виконавця Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 про накладення штрафу від 17.09.2018 року, в межах виконавчого провадження №41379820.

Наведене свідчить про те, що позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою з пропуском встановленого чинним законодавством строку для такого звернення.

При цьому, в позовній заяві позивач просить поновити строк звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

В обгрунтування поновлення строку звернення позивач зазначив, що про порушення своїх прав він дізнався 25 вересня 2018 року, лише після отримання постанови державного виконавця.

27.09.2018 року позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року по справі №677/1519/18, провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 від 17.09.2018 року ВП №41379820 про накладення штрафу закрито.

Позивач зазначив, що ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року по справі №677/1519/18, оскаржив до Хмельницького апеляційного суду.

18.12.2018 року Хмельницький апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року, та прийняв постанову якою апеляційну скаргу залишив без задоволення, а ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 06.11.2018 року - без змін.

Також позивач вказав, що про постанову Хмельницького апеляційного суду від 18.12.2018 року по справі №677/1519/18 він дізнався 08.01.2019 року, шляхом пошуку вказаної справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а з даним позовом звернувся до суду 09 січня 2019 року.

На думку позивача, строки пропущені ним з поважних причин, оскільки існували об'єктивно непереборні обставини для нього, які не залежали від його особистої волі та такі, що були вчинені в процесуальні строки.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Позивач зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався 25 вересня 2018 року, коли отримав постанову державного виконавця, проте доказів про отримання оскаржуваної постанови саме 25 вересня 2018 року, позивачем до суду не надано, так як і не надано доказів про отримання постанови Хмельницького апеляційного суду від 18.12.2018 року по справі №677/1519/18.

Суд звертає увагу, що доказами, які б могли підтвердити доводи позивача, могли б бути конверти з відмітками дат переміщення поштової кореспонденції, інформація з реєстрів відділень зв'язку або реєстри особистих вручень, а також будь-які інші дані, які дозволяють суду встановити обґрунтованість та правдивість пояснень позивача та доведення ним обставин, на які він посилається.

Також, не заслуговують уваги і доводи позивача щодо дотримання ним строку звернення до суду в тій частині, що він подав позовну заяву в межах десятиденного строку звернення до суду з моменту, коли він дізнався, що вказаний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки незнання позивача про підсудність даного спору не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, і як зазначалося вище поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З урахуванням вказаного суд визнає неповажними підстави, на які посилається позивач в обгрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

У відповідності до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, вказані позивачем для поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про необхідність надання позивачу десятиденного терміну для звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити інші підстави для його поновлення.

Також, у позовній заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки на думку позивача за подання до суду позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України "Про судовий збір".

Дослідивши клопотання позивача суд вважає, що його слід залишити без задоволення з підстав, викладених нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено вичерпний перелік суб'єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Суд зауважує, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду. При цьому клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та обов'язків, тобто є конкретизацією загального принципу рівності всіх перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Крім зазначеного, невмотивоване звільнення від оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб'єктів звернення за судовим захистом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року справа Креуз проти ОСОБА_3, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Таким чином, суд вважає, що на підтвердження відсутності можливості сплатити судовий збір позивачем до суду не надано жодного доказу, відтак, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Розміри ставок судового збору встановлені ст.4 Закону України "Про судовий збір", станом на момент звернення до адміністративного суду.

Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлено судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921,00 грн.

Предметом даного позову є одна вимога майнового характеру (скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 27373,54 грн).

Отже, ставка судового збору за подання такого позову становить 768,40 грн.

Оглядом адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, встановлено, що до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Отже, позивач, звертаючись до суду з таким позовом, повинен був сплатити судовий збір, однак доказів сплати судового збору не надав.

Оплата судового збору за подання адміністративного позову до Хмельницького окружного адміністративного суду здійснюється на рахунок отримувача 4006, отримувач: УК у м.Хмельницькому/м.Хмельницький/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38045529, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодекс адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного позовну заяву необхідно залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити інші підстави для його поновлення, та доказів сплати 768,40 грн судового збору за платіжними реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду.

Керуючись частиною 1 статті 123, ст.ст. 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_3