Справа № 440/3966/18
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3966/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 /надалі - позивач; ОСОБА_1./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення 03.04.2018 року перерахунку із 01.01.2018 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 виданої 02.04.2018 на підставі зміни постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щомісячного грошового забезпечення діючого працівника в розмірі 70% щомісячного грошового забезпечення та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії в розмірі 88% суми грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 з отримуваними станом на 01.01.2018 року підвищеннями та надбавками без обмеження у граничному розмірі, та провести виплату пенсії в належному розмірі з 01.01.2018 з урахуванням фактично виплачених сум, в подальшому щомісячно виплачувати належний розмір пенсії встановлений з 01.01.2018;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії в розмірі з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, розрахованого відповідно розміру суми щомісячного грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії в розмірі 88% суми грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 з отримуваними станом на 01.01.2018 року підвищеннями та надбавками без обмеження у граничному розмірі, та провести виплату пенсії в належному 100% розмірі з 01.01.2018 з урахуванням фактично виплачених сум, у подальшому щомісячно виплачувати належний розмір пенсії встановлений з 01.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в розмірі 88 процентів грошового забезпечення. Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно здійснено перерахунок пенсії позивачу, виходячи з 70 процентів грошового забезпечення, а не з 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що порушує його право на належний соціальний захист та отримання пенсійних виплат у передбаченому законодавстві України розмірі. Також вважає, що відповідачем неправомірно здійснюється виплата перерахованої відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 підвищеної пенсії: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; та буде неправомірно здійснюватися у подальшому з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків та з 1 січня 2020 р. у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, посилаючись на невідповідність постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 вимогам Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3966/18, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12 грудня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов /а.с. 57-58/, у якому представник ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії - 01 січня 2018 року, чинною є редакція статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою передбачено максимальний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 70% від грошового забезпечення. Зазначає, що у даному випадку не відбулось звуження змісту та обсягу прав позивача, оскільки після перерахунку пенсії її розмір збільшився.

Вказує, що Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 2 якої визначено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Вказана постанова Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 є чинною, а тому згідно ст. 117 Конституції України є обов'язковою до виконання для органами Пенсійного фонду України. На виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та здійснюється виплата пенсії у порядку, встановленому цим нормативно-правовим актом. Щодо вимоги про перерахунок без обмеження граничного розміру та про виплату пенсії в подальшому без обмежень у часі зазначає, що вказані вимоги позивача звернуті на майбутнє та наразі відсутнє порушене право позивача, у зв'язку з чим вважає, що вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

17 грудня 2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, в обґрунтування якого зазначено, що позивач бажає надати пояснення в судовому засіданні та реалізувати інші права, встановлені статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України /а.с. 158/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - задоволено. Вирішено перейти до розгляду адміністративної справи № 440/3966/18 у спрощеному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено по даній справі судове засідання на 09:00 10 січня 2019 року.

Також 17 грудня 2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 159-162/, у якій зазначено, що призначення та перерахунок пенсії є різними за механізмом процедурами їх проведення, тому внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Вказує, що у Законах України про пенсійне забезпечення відсутня норма, яка б дозволяла виплачувати пенсію в обмеженому розмірі, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018. Тому вважає, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 суперечить вимогам Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Вважає, що відповідачем протиправно звужено набуті соціальні права, визначені Конституцією України та гарантовані Державою.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Наказом ДПА у Полтавській області № 170-о від 26.10.2005 "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в податковій міліції 31.05.2005 згідно з п. "б" ст. 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через хворобу у відставку), що підтверджується витягом з наказу ДПА у Полтавській області № 170-о від 26.10.2005 "По особовому складу", копія якого міститься у матеріалах справи /а.с. 92/.

Пенсія позивачу призначена згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" за вислугу років з 01.11.2005 (за вислугу 31 рік) в розмірі 88% грошового забезпечення, що підтверджується висновком про призначення пенсії за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" та розрахунком пенсії №2788, копії яких наявні у матеріалах справи /а.с. 65-66/.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, що відповідачем не заперечується.

ГУ ДФС у Полтавській області складено на надіслано до ГУ ПФУ у Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 вих. №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 (вх. № 1 від 02.04.2018) /а.с. 83/ про те, що відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та від 21.02.2018 №103 розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018, за посадою "начальник оперативно-аналітичного відділу УПМ ДПА у Полтавській області" становить: посадовий оклад - 8460,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням "полковник" - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 4970,00 грн., всього - 14910,00 грн.

На підставі вказаної довідки ГУ ДФС у Полтавській області вих. №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 від 21.02.2018 №103, відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, виходячи з 70% грошового забезпечення (за вислугу років - 31 рік), що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 84/.

16.10.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, у якій просив провести з 01.01.2018 належний перерахунок пенсії у встановленому та не скасованому основному розмірі 88% (вислуга років 31) від щомісячного грошового забезпечення (14910 грн.) відповідної посади діючого працівника податкової міліції з встановленням основного розміру пенсії в сумі 13120,9 грн., виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 45236,10 грн. та у подальшому щомісячно виплачувати належний розмір пенсії (88%) в сумі 13120,80 грн. /а.с. 22, 52-53/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.10.2018 №1571/К-03 /а.с. 54-55, 149-150/ позивача повідомлено, що під час проведення перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" норми законодавства застосовані в редакції, яка чинна на момент перерахунку, а саме станом на 01.01.2018. З 01.05.2014 по даний час чинною є редакція частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою передбачено максимальний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 70% від грошового забезпечення. Тому при проведенні перерахунку починаючи з 01.01.2018 пенсія була встановлена в розмірі 70% від грошового забезпечення. При цьому фактичне зниження розміру пенсії позивача не відбулося, навпаки пенсія зросла з 6757,38 грн. до 8597,19 грн., чим забезпечено дотримання конституційних норм щодо недопущення звуження обсягу прав на існуючий рівень пенсійних гарантій. Також, серед іншого, зазначено, що пунктом 2 постанови №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" визначено, що виплата перерахованої пенсії проводиться в таких розмірах з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії. Зважаючи на зазначене, підстави для виплати пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії відсутні.

Позивач не погодився з відмовою відповідача у перерахунку та виплаті пенсії, виходячи з 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018, а також з діями відповідача щодо нарахування та виплати перерахованої пенсії в розмірі з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Як встановлено судом, ГУ ДФС у Полтавській області складено на надіслано до ГУ ПФУ у Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 вих. №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 (вх. № 1 від 02.04.2018) /а.с. 83/ про те, що відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та від 21.02.2018 №103 розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018, за посадою "начальник оперативно-аналітичного відділу УПМ ДПА у Полтавській області" становить: посадовий оклад - 8460,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням "полковник" - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 4970,00 грн., всього - 14910,00 грн.

На підставі вказаної довідки ГУ ДФС у Полтавській області вих. №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 від 21.02.2018 №103, відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, виходячи з 70% грошового забезпечення (за вислугу років - 31 рік), що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 84/.

Пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Судом встановлено, що пенсія позивачу призначена згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" за вислугу років з 01.11.2005 (за вислугу 31 рік) в розмірі 88% грошового забезпечення, що підтверджується висновком про призначення пенсії за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" та розрахунком пенсії №2788, копії яких наявні у матеріалах справи /а.с. 65-66/.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону № 3668-VІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законами № 3668-VІ та № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а згодом 70% грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Враховуючи наведене, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17, провадження № К/9901/849/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 73604768).

Відтак, суд вважає необґрунтованими та не бере до уваги доводи відповідача про необхідність застосування при перерахунку пенсії позивача статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції, якою передбачено максимальний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми Закону, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року з 88 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, вчинені не на підставі, не у межах повноважень та у не спосіб, що визначені законодавством України.

Відтак, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36029) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання провести виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження у граничному розмірі та у подальшому щомісячно виплачувати належний розмір пенсії, встановлений з 01.01.2018, суд виходить з наступного.

За правилами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

Конституційний Суд України здійснив офіційне тлумачення частини другої статті 55 Конституції України у рішеннях від 25.11.1997 № 6-зп, від 25.12.1997 № 9-зп, від 14.12.2011 № 19-рп/2011.

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що у своїх рішеннях він послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи те, що права позивача у частині виплати пенсії без обмеження у граничному розмірі та в частині подальшої щомісячної виплати належного розміру пенсії, встановленого з 01.01.2018, на час розгляду цієї справи не порушені, оскільки перерахунок та виплату з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення наразі не проведено, суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у позові у частині вказаних позовних вимог.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії в розмірі з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, розрахованого відповідно розміру суми щомісячного грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018, та похідних від них позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії в розмірі 88% суми грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 з отримуваними станом на 01.01.2018 року підвищеннями та надбавками без обмеження у граничному розмірі, та провести виплату пенсії в належному 100% розмірі з 01.01.2018 з урахуванням фактично виплачених сум, у подальшому щомісячно виплачувати належний розмір пенсії встановлений з 01.01.2018, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже, визначення умов та порядку проведення такого перерахунку Законом №2262-ХІІ віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., N 77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Таким чином, нормативний підхід до розуміння норм права, що регулюють відносини перерахунку і виплати пенсій на умовах норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", дає можливість зробити висновок, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 на час перерахунку позивача пенсії та на час розгляду даної справи є чинною, а отже підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах «Аррас та інші проти Італії», «Сухобоков проти Росії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою «Великоди Валентини Ніканорівни проти України» № 43331/12 від 03.06.2014 р. щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19.01.2010 р. щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленому статями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01.01.2011 р., коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19.01.2010 р., і таким чином для скарги немає підстав.

Цим же рішенням Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 р. (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Цим Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 р. № 2857-VІ з наступними змінами.

У іншому рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому Рішенні вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії в розмірі з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, розрахованого відповідно розміру суми щомісячного грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 та похідні від них позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії в розмірі 88% суми грошового забезпечення визначеного довідкою ГУ ДФС в Полтавській області №735/10/16-31-05-01-17 від 02.04.2018 з отримуваними станом на 01.01.2018 року підвищеннями та надбавками без обмеження у граничному розмірі, та провести виплату пенсії в належному 100% розмірі з 01.01.2018 з урахуванням фактично виплачених сум, у подальшому щомісячно виплачувати належний розмір пенсії встановлений з 01.01.2018, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Стосовно клопотання позивача щодо встановлення негайного виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки рішення суду має зобов'язальний характер та вказаним рішення не стягнуто суми пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, дане рішення суду не є рішенням суду, яке виконується негайно на підставі статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, клопотання позивача щодо встановлення негайного виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіту про виконання рішення суду, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов'язань на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 1409 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 09.11.2018 /а.с. 6/ та квитанцією № 0.0..1 /а.с. 7/.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, а саме в частині однієї з двох позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 352 грн. 40 коп. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок) (704,8 грн./2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36029).

На підставі викладено, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36029) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36029) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 352 грн. 40 коп. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36029).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться Полтавський окружний адміністративний суд.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 14 січня 2019 року.

Суддя С.С. Сич