Справа № 296/10881/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2019 року

м. Київ

справа № 296/10881/16-а

провадження № К/9901/15879/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 296/10881/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Бучик А. Ю., Майора Г. І., Шевчук С. М.) від 29 травня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулося до суду з адміністративним позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29 липня 2016 року № 7425/04 щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII), у редакції Закону України № 1789-XII, що діяла станом на 06 листопада 1998 року, у розмірі 60 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці № 18/335 від 20 липня 2016 року, виданої прокуратурою Житомирської області, з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру пенсії;

- стягнути з Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що він з 06 листопада 1998 року перебуває на обліку Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII. У зв'язку із збільшенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова КМУ № 1013), на думку позивача, у нього виникло право на перерахунок розміру призначеної йому пенсії, у проведенні якого відповідач протиправно відмовив.

3. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

4. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 16 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 23 березня 2017 року залишити в силі.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 11 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому останнє просило відмовити позивачу у задоволенні касаційної скарги, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року залишити без змін.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 05 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2018 року справу передано судді Бучик А. Ю. як доповідачу для розгляду цієї справи.

12. Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року заяву судді Бучик А. Ю. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Бучик А. Ю. від розгляду справи № 296/10881/16-а.

13. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Анцупову Т. О.

14. Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 06 листопада 1998 року перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII у розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати померлого батька ОСОБА_5

16. 21 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії по втраті годувальника.

17. Листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29 липня 2016 року № 7425/04 позивача повідомлено, що рішенням комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, йому відмовлено в перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону № 1789-XII. Вказана відмова обґрунтована тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VIII) з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

18. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників прокуратури, відповідач діяв протиправно.

20. В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначав, що положення п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

21. Разом з тим, неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у такому перерахунку.

22. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний провести позивачу перерахунок пенсії по втраті годувальника в розмірі 60 % підвищеного заробітку згідно довідки прокуратури Житомирської області № 18/335 від 20 липня 2016 року.

23. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до якого втратили чинність положення ст. 50-1 Закону № 1789-XII, які визначали право працівників прокуратури на перерахунок пенсії.

24. У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (у липні 2016 року) ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратили чинність, у зв'язку з чим, підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_2 відсутні.

25. Разом з цим, апеляційний суд зазначив, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII (чинної, на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яким на час на час звернення позивача за перерахунком пенсії, відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

26. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що позивачу пенсія була призначена згідно чинної на той час ст. 50-1 Закону № 1789-XII, яка передбачала право на пенсію по втраті годувальника та її перерахунок. Водночас скаржник вказує, що на час набуття позивачем права на пенсію по втраті годувальника Закон № 1697-VII не діяв, у тому не міг бути застосований до спірних правовідносин.

27. Скаржник з посиланням на ст. 22 Конституції України вказує, що п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки внесені ним зміни стосуються лише призначення пенсій особам, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення після 01 червня 2015 року.

28. Також скаржник вказує, що висновки апеляційного суду у цій справі не відповідають правовим висновкам Європейського суду з прав людини, висловленим у рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» та правовим висновкам Верховного Суду України, висловленим у постановах від 25 листопада 2014 року (справа № 21-322а14) та від 15 грудня 2015 року (справа № 161/18933/14-а). В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник також посилається на рішення Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2016 року (№ К/800/15163/16), від 12 липня 2016 року (№ К/800/18855/16), від 18 квітня 2017 року (справа № 607/4239/16-а), від 18 квітня 2017 року (справа № 235/6069/16-а), від 16 березня 2017 року (справа № 361/5882/16-а).

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

30. Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону визначено, що членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

31. Частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15 липня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

32. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

33. Відтак, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

34. 15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

35. Отже, на час прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

36. Водночас, п. 19 ст. 86 Закону № 1697-VII передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

37. Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

38. Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її п. 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

39. Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2018 року (справа № 159/3804/16-а), яка є подібною до справи що розглядається, висловив правову позицію, згідно якої отримання пенсії по втраті годувальника не передбачає виникнення права у особи, яка не відноситься до суб'єктів, яким надано право на пенсію за спеціальним Законом (Законом України «Про прокуратуру»), на перерахунок пенсії згідно норм цього Закону та з підстав, що надають право виключно працівникам прокуратури на здійснення перерахунку призначеної пенсії. Розмір пенсії прокурора або його заробітку не підлягає перерахунку після його смерті, якщо право на таку пенсію або заробіток годувальник не мав за життя.

40. Відтак вірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що у відповідача були відсутні законні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії по втраті годувальника, відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

41. Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися, є безпідставними і висновки апеляційного суду не спростовують, оскільки відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

42. Безпідставним є також посилання скаржника у касаційній скарзі на відповідну практику Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України, оскільки правовідносини у справах, на які посилається скаржник не є подібними до справи, що розглядається. У жодному із вищевказаних рішень не вирішувалося питання перерахунку пенсії по втраті годувальника із застосуванням норм права, які станом на момент звернення позивача за перерахунком пенсії втратили чинність.

43. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

44. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

46. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

47. Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 296/10881/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб