Справа № 826/8697/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2018 року № 826/8697/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач), до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, (далі - відповідач 1) та Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, (далі - відповідач 2) про зняття арешту з майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), накладений згідно Постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.07.2012 року за виконавчим провадженням №32555505; зняття арешту з майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), накладений згідно Постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2014 року за виконавчим провадженням №35756239.

Ухвалою суду від 17 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що виконавчі провадження в рамках яких були винесені постанови про арешт майна є закінченими, жодних виконавчих дій не проводяться а відновлення виконавчого провадження є неможливим оскільки сплив строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Представник відповідача-1, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, письмових заперечень проти позову до суду не подавав.

Відповідач-2, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, подав письмові заперечення проти позову (відзив), в яких просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки з набранням чинності Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції строк пред'явлення виконавчого документу до виконання продовжено до трьох років та судом може бути видана ухвала про продовження строку пред'явлення даного виконавчого документа.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

18 листопада 2009 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист в адміністративній справі №2а-600/09/2670 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 згідно з яким на користь місцевого бюджету стягнуто суму податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 187838,66 грн.

15 травня 2012 року на підставі виконавчого листа №2а-600/09/2670 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 32555505.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 05 липня 2012 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

10 грудня 2012 року постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було закінчено виконавче провадження з підстав передбачених п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» з направленням виконавчого документу за належністю до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

24 грудня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 35756239.

31 січня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

17 листопада 2014 року керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ельбабаєвим Б. Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Для захисту своїх порушених прав та зняття арешту з майна позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень пунктів 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

З наданих відповідачем-2 заперечень на позовну заяву вбачається, що виконавче провадження №32555505 від 05.07.2012 року знищене у відповідності до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, між тим, суд звертає увагу, що акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення суду відповідачем-2 не надався.

Згідно із ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Крім цього. дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд звертає увагу, що виконавчий лист №2а-600/09/2670 на підставі якого відповідачем-1 було відкрите виконавче провадження ВП № 35756239 від 24.12.2012 року та в межах якого було прийнято постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2014 року був повернутий стягувачу на підставі прийнятої відповідачем-1 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу прийнятої 17.11.2014 року.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачами не надано доказів повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання, що свідчить про пропущення встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи наведені норми та зважаючи на те, що виконавче провадження ВП №32555505 від 15.05.2012 року закінчене та знищене у зв'язку з закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень а по виконавчому провадженню ВП №35756239 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та пропущено строк для повторного пред'явлення його до виконання, суд вважає, що станом на теперішній час відсутні правові підстави для обтяження майна позивача за постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.07.2012 року та постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2014 року.

Приписами частин 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Так, частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року встановлено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У свою чергу, частиною п'ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч зазначеним нормам відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності існування арешту, накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.07.2012 року за виконавчим провадженням №32555505 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2014 року за виконавчим провадженням №35756239.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 02232, м. Київ, вул. Бальзака, 64 ), Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 03132, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) про зняття арешту з майна задовольнити повністю;

2. Зняти арешт з майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), накладений згідно Постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.07.2012 року у виконавчому провадженні №32555505.

3. Зняти арешт з майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), накладений згідно Постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.01.2014 року у виконавчому провадженні №35756239.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко