Справа № 466/4630/17
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4630/17
РІШЕННЯ

іменем України

«26» листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Павлишин К.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі Головне управління Пенсійного фонду

України у Львівській області

Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків виплати недоотриманої пенсії та зобов'язання до вчинення дій, про визнання протиправними дій Державної казначейської служби України щодо невиконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду та зобов'язання до вчинення дій і виплати трьох процентів річних від несплаченої суми пенсії,

у с т а н о в и в :

27 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, Головного Управління Державної казначейської служби України у Львівській області у якому просив ухвалити рішення, яким:

- визнати дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова та Головного Управління державної казначейської служби України у Львівській області, які не виплатили йому компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати його пенсії - неправомірними;

- зобов'язати відповідачів провести індексацію у зв'язку з порушенням строків виплати його пенсії за період з квітня 2011 року по лютий 2017 року включно, та виплатити йому компенсацію за втрату частини грошових доходів (пенсії);

- виплатити компенсацію за рахунок коштів Пенсійного фонду України на підставі ч.3 ст.6 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та абз.3 п.7 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року;

- стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в загальній сумі 20 000 грн.

У ході судового розгляду, а саме 26 квітня 2018 року, позивач ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій, з урахуванням залучення до участі в справі в якості належних відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України та Державної казначейської служби України, просить винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з відмови нарахування та виплати йому, ОСОБА_1, компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 08 квітня 2010 року по 31березня 2017 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити йому, ОСОБА_1, суму компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року у розмірі 70 759, 70 грн.;

- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо невиконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2011 року по справі № 2а-337/11;

- зобов'язати Державну казначейську службу України відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити йому, ОСОБА_1, компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми.

В обгрунтування своїх вимог зазначав, що він, ОСОБА_1, відноситься до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, є інвалідом війни ІІ групи, ветераном праці, та з 07 червня 2006 року на підставі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 769-ХІІ йому призначена державна та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2011 року за його позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій було визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо непроведення перерахунку державної та додаткової пенсії йому, ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08 квітня 2010 року, а також зобов'язано цього відповідача здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 8 квітня 2010 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2011 року постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2011 року залишено без змін.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14 лютого 2012 року Шевченківським ВДВС Львівського міського управління юстиції боржнику було надано строк добровільного виконання рішення до 21 лютого 2012 року. Враховуючи, що рішення суду не було виконано добровільно, управлінням ДВС Головного управління юстиції у Львівській області 09 грудня 2014 року дані про вказане виконавче провадження були внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №1410.

На виконання рішення суду Управлінням Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова було здійснено перерахунок пенсії та нараховано суму неотриманої державної та додаткової пенсії йому, ОСОБА_1, за період з 08 квітня 2010 року, однак виплата не була здійснена та він не отримав жодних коштів.

31 березня 2017 року було погашено заборгованість та на його пенсійний рахунок було проведено безготівкове зарахування доплати пенсії в загальній сумі 56 517, 33 грн. без компенсації за порушення строків виплати.

12 травня 2017 року він звернувся з заявами до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (на той час Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Львові) та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про компенсацію втрати частини доходів у вигляді його пенсії за період перерахунку пенсії з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року, на що отримав формальні відписки, в яких зазначено, що йому відповідно до п. 20 «Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Вважає ці відмови протиправними, внаслідок чого Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області має бути у судовому порядку зобов'язано здійснити нарахування та виплату йому компенсації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - «Порядок…) для реалізації цілей та завдань згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту 2 «Порядку…» компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Також відповідно до п.3 даного «Порядку…» компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та «Порядком…» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Такого ж висновку Верховний Суд України дійшов у постановах від 18 листопада 2014 року №21-518а14 та від 7 листопада 2012 року № 6-131цс12.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Зазначає, що таке тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося через вину Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зокрема призначення йому заниженого розміру пенсії, внаслідок порушення закону, і тому він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених мені на підставі рішення суду.

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Вважає, що у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні підстави для ненарахування і невиплати йому компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, нарахованої та виплаченої на виконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2011 року по справі № 2а-337/11 з 08 квітня 2010 року.

Згідно ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період виплати доходу.

Відповідно до п. 4 «Порядку…» сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно відповіді на його запит Головного управління статистики у Львівській області від 26.10.2017 р. № 13-07/2082/5-17 індекс (споживчих цін) індекс інфляції в Україні за період з травня 2010 року до березня 2012 року включно становив 110,1%; а з квітня 2012 року до лютого 2017 року включно становив 204, 5%.

Згідно наведеного в адміністративному позові розрахунку сума загальної компенсації за затримку виплати становить 70 759, 7 грн.

Згідно п. 7 «Порядку…» компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: коштів Пенсійного фонду, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у виплаті компенсації пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати є неправомірною, оскільки виплата пенсії та додаткової пенсії особі на підставі рішення суду не змінює суті цих виплат та не перетворює їх в одноразову виплату. Тому з метою захисту своїх порушених прав вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні і невиплаті йому компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії та відповідачем повинно бути нараховано і виплачено йому компенсацію втрати частини доходу за період з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року, яка розрахована за методикою відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

Державною казначейською службою України не вчинено заходів з виконання судового рішення, чим порушена його права щодо отримання належної йому державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з чим цей відповідач повинен виплатити йому компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати державної допомоги відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», а також компенсацію в розмірі 3% річних від несплаченої суми відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Вважає, що Державною казначейською службою України не вжито усіх передбачених законодавством заходів по виконанню поданих рішень суду, а перерахування коштів стягувачу із затримкою відбулось через протиправну бездіяльність казначейства, тому слід не брати до уваги той факт, що у зв'язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах України «Про Державний бюджет України» обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями, казначейство не мало можливості вчасно здійснити виплати.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

«Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року (з наступними змінами і доповненнями) визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно п.33 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

В свою чергу у п. 47 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Пунктом 49 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

З огляду на такі факти просить уточнені позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимог підтримав, зіславшись на доводи, викладені в адміністративному позові та уточненнях до нього.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Кулініч О.А. у Львівській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Покликаючись на доводи, які викладені у відзиві на позов від 03 травня 2018 року за №851/02.01-4.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Смолинець М.М. проти задоволення позову заперечила, зіславшись на письмовий відзив за №12-11/2/16 від 22 січня 2018 року, який долучений до матеріалів справи.

В судове засідання, яке було призначено на 26 листопада 2018 року сторони не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

У відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 26 листопада 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представаників відповідачів Кулініч О.А. та Смолинець М.М., з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, відноситься до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії, є інвалідом війни ІІ групи, ветераном праці, та з 07 червня 2006 року на підставі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 769-ХІІ йому призначена державна та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2011 року у справі №2а-337/11 за його позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій було визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо не проведення перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08 квітня 2010 року, а також зобов'язано цього відповідача здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 8 квітня 2010 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2011 року постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2011 року залишено без змін.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14 лютого 2012 року, яка була винесена державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції боржнику було надано строк добровільного виконання рішення до 21 лютого 2012 року. Враховуючи, що рішення суду не було виконано добровільно, управлінням ДВС Головного управління юстиції у Львівській області 09 грудня 2014 року дані про вказане виконавче провадження були внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №1410.

На виконання рішення суду Управлінням Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова було здійснено перерахунок пенсії та нараховано суму неотриманої державної та додаткової пенсії йому, ОСОБА_1, за період з 08 квітня 2010 року, однак виплата не була здійснена та позивач ОСОБА_1 не отримав жодних коштів.

31 березня 2017 року заборгованість по виплаті ОСОБА_1 доплати до пенсії була погашена шляхом безготівкового зарахування на його пенсійний рахунок доплати пенсії в загальній сумі 56 517, 33 грн., однак без провеедння нарахування компенсації за порушення строків виплати.

12 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявами до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова та до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про компенсацію втрати частини доходів у вигляді його пенсії за період перерахунку пенсії з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року, на що отримав відповіді, в яких зазначено, що йому відповідно до п. 20 «Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні позивача ОСОБА_1, представників відповідачів Кулініч О.А., Смолинець М.М., долученими до справи письмовими доказами та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - «Порядок…) для реалізації цілей та завдань згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту 2 «Порядку…» компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Також відповідно до п.3 даного «Порядку…» компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та «Порядком…» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні підстави для ненарахування і невиплати позивачу ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, нарахованої та виплаченої на виконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2011 року по справі № 2а-337/11 з 08 квітня 2010 року.

У відповідності до положень ст. 245 КАС України, яка регулює повноваження суду при вирішення справи, передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може, зокрема, прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії або визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно положеннями ст. 245 КАС України суд не може перебирати на себе функцію розрахунку та визначення розміру компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відмова Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, правонаступником якого є відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у виплаті компенсації пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати є неправомірною, оскільки виплата пенсії та додаткової пенсії особі на підставі рішення суду не змінює суті цих виплат та не перетворює їх в одноразову виплату.

З метою захисту порушених прав позивача ОСОБА_1 суд вважає, що слід визнати протиправним дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати, а також слід зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії (доходу) у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, то у задоволенні таких слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до вимог «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 Головним управлінням юстиції у Львівській області актом приймання - передавання від 06 січня 2015 року було передано до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2011 року по справі № 2а-337/11р. про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 починаючи з 08 квітня 2010 року. Згідно з довідкою, виданою Управлінням Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова сума до стягнення становила 56 517,33 грн. Згадане вище судове рішення скеровано для подальшого виконання до Державної казначейської служби України за бюджетною програмою 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості за даною категорією судових рішень визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік, а погашення самої заборгованості здійснюється Державною казначейською службою України на підставі поданих рішень в порядку черговості.

31 березня 2017 року Державною казначейською службою України забезпечено перерахування коштів в сумі 56 517,33 грн. на рахунок позивача ОСОБА_1 на підставі поданого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон) у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Державна казначейська служба України), протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішеням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Нарахування компенсації в розмірі трьох відсотків річних здійснюється виключно Державною казначейською службою України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ 01601) за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, проте постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 09.03.2011 року по справі №2а-337/11р. на підставі якої здійснено перерахування коштів позивачу носить зобов'язальний характер. Положення Закону не поширюється на рішення зобов'язального характеру, відтак відсутні законодавчі підстави для виплати компенсації у розмірі 3 % річних від несплаченої суми.

Що стосується вимоги позивача про визнання неправомірними дій Державної казначейської служби України щодо невиконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011р. у справі № 2а-337/11 слід зазначити наступне.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень тобто не вчинення дії, яку носій публічної влади зобов'язаний був вчинити.

Проте, зазначеним судовим рішенням залишено без змін постанову Шевченківського районного суду м Львова від 09 березня 2011 року у справі № 2а-337/11р., якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 08 квітня 2010 року.

Відтак, даним судовим рішенням визначено орган (боржника), який зобов'язаний вчинити певні дії на користь позивача, а саме - Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова. На даний державний орган покладено обов'язок щодо виконання згаданої вище постанови суду, а не на Державну казначейську службу України.

Крім цього, слід зазначити, що Державна казначейська служба України за своєю суттю є обслуговуючим банком, функції якого, у даному випадку, фактично зводяться до технічного виконання рішень суду - безпосереднього перерахування коштів на рахунки стягувачів. Міністерство фінансів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, до повноважень якого відповідно до пункту 2 статті 32 Бюджетного Кодексу України та підпункту 12 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів належить складання проекту закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, Державна казначейська служба України діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, жодних інтересів та прав позивача ОСОБА_1 не порушувала.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 10, 72, 73, 74, 75, 77, 229, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України, ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень за застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії (доходу) у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 08 квітня 2010 року по 31 березня 2017 року.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Державної казначейської служби України щодо невиконання ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду та зобов'язання до вчинення дій і виплати трьох процентів річних від несплаченої суми пенсії - відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Суддя В. І. Кавацюк