Справа № 826/8910/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8910/18 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року, що прийняте о 08 год. 58 хв. у місті Києві (повний текст складений 05 вересня 2018 року), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- визнати протиправними дії eповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - Уповноважена особа) щодо не включення позивача ОСОБА_6 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-004-000001235 від 06.11.2015, номер рахунку НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_6, іден. НОМЕР_1, на загальну суму 11 559,22 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять гривень 22 коп.), що належать ОСОБА_6;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо не включення позивача ОСОБА_7 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування за Договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-005-000002406 від 28.04.2016, номер рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_10, іден. НОМЕР_2, на загальну суму 10 139,35 грн. (десять тисяч сто тридцять дев'ять гривень 35 коп.), що належать ОСОБА_10;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо не включення позивача ОСОБА_8 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-008-000000028 від 22.04.2014, номер рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_8, іден. НОМЕР_4, на загальну суму 30 001 (тридцять тисяч одна гривня), що належать ОСОБА_8;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача - ОСОБА_6, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-004-000001235 від 06.11.2015, номер рахунку НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_6, іден. НОМЕР_1, на загальну суму 11 559,22 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять гривень 22 коп.), що належать ОСОБА_6;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача - ОСОБА_7, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-005-000002406 від 28.04.2016, номер рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_10, іден. НОМЕР_2, на загальну суму 10 139,35 грн. (десять тисяч сто тридцять дев'ять гривень 35 коп.), що належать ОСОБА_10;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача - ОСОБА_8, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-008-000000028 від 22.04.2014, номер рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_8, іден. НОМЕР_4, на загальну суму 30 001 (тридцять тисяч одна гривня), що належать ОСОБА_8.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для включення позивачів до переліку вкладників банку відсутні.

Позивачі у відзиві на апеляційну скаргу просять відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_6 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір поточного банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-004-000001235 від 06.11.2015, номер рахунку НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_6.

Також, між ОСОБА_6 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір від 18.05.2016 №980-005-000241481, відповідно до якого ОСОБА_6 передано 11559,22 грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Відповідно до платіжного доручення від 18.05.2016 №3915059 ОСОБА_6 перераховано з рахунку НОМЕР_5 на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» НОМЕР_6 кошти в розмірі 11 559,22 грн.

В подальшому, 19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було здійснено повернення 11559,22 грн. на банківський рахунок ОСОБА_6

Між ОСОБА_7 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений Договір поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-005-000002406 від 28.04.2016, номер рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_7.

Також, між ОСОБА_7 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір від 28.04.2016 №980-005-000229903, відповідно до якого ОСОБА_7 передано до ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 10000,00 грн., а 19.05.2016

Відповідно до платіжного доручення від 28.04.2016 №7022211 ОСОБА_10 перераховано з рахунку НОМЕР_3 на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» НОМЕР_6 кошти в розмірі 10000,00 грн.

ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в подальшому здійснило повернення коштів в розмірі 10139,35 грн. на банківський рахунок ОСОБА_7

Між ОСОБА_8 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений Договір поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-008-000000028 від 22.04.2014, номер рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_8.

Також, ОСОБА_8 уклала з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір від 18.05.2016 №980-008-000241832 з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідно до якого передано у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти в розмірі 10000,00.

Платіжним дорученням від 18.05.2016 №3922585 ОСОБА_8 перераховано з рахунку НОМЕР_3 на рахунок НОМЕР_6 кошти в розмірі 20000,00 грн.

В подальшому, вказані кошти 19.05.2016 були повернуті ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок ОСОБА_8

Також, між ОСОБА_8 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір від 18.05.2016 №980-008-000241814, згідно якого передано ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» кошти в розмірі 20000,00 грн., які повернуті 19.05.2016 на банківський рахунок ОСОБА_8

На підставі постанови Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" від 23.05.2016 №14/БТ, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" від 23.05.2016 №812, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича строком на 1 місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22.07.2016 та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22.07.2016 включно.

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" від 12.07.2016 №124-рш, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку" від 12.07.2016 №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1702 повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу з 05.09.2016 включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 18.07.2016 року Фонд розпочинає виплати кошти вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський".

Враховуючи вказане, позивачі звернулись із відповідними заявами до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Пат «Банк Михайлівський» щодо включення до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних.

Листами від 03.05.2018 №ЗГ1(К)/2227, №№ЗГ1(К)/2230, №ЗГ1(К)/2228 позивачів повідомлено, що підставою не включення інформації про рахунки позивачів до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, є нікчемність транзакцій з перерахування коштів.

Вважаючи свої права порушеними, позивачі звернулися до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про необґрунтованість доводів правомірності дій відповідача щодо не включення позивачів до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом коштів за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

За змістом частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами першою-третьою, п'ятою статті 27 Закону №4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною шостою статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 2, 4, 6 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналіз викладених положень дає підстави для висновку, що Уповноважена особа наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами банку, що ліквідується, за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником, згідно з пункту 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону №4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Таким чином, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті другої Закону №4452-VI). Такий статус передбачає, з-поміж іншого, наявність у банку вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунку або договору банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1068 ЦК банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Як зазначалося, до запровадження у ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасової адміністрації, між позивачами та ПАТ «Банк Михайлівський» були укладені договори поточних банківських рахунків. На підставі вказаних договорів, на банківські рахунки позивачів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» були перераховані, а банком зараховані грошові кошти. Тобто, на дату запровадження в Банку тимчасової адміністрації кошти, які позивачі передавали в позику вже обліковувалися на її розрахунковому рахунку в банку, оскільки були їм повернуті.

Наведене свідчить, що позивачі є вкладниками банку, на яких розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми у розмірі 200 000 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачів не включено до переліку вкладників банку у зв'язку тим, що на думку Уповноваженої особи транзакції щодо перерахування коштів є нікчемним на підставі пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Пунктами 4, 6 частини другої статті 37 Закону №4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку

Відповідно до частини другої статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно частини третьої статті 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується обов'язком встановити обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для цілей отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи щодо нікчемності транзакцій щодо переказу коштів, як таких, що мали на меті штучне створення умов для отримання коштів від Фонду, оскільки на час здійснення транзакцій, сторони не знали та не могли знати про прийняття у майбутньому рішення про ліквідацію банку та введення у ньому тимчасової адміністрації.

На думку колегії суддів, надходження коштів на рахунок позивачів з рахунку іншої особи не свідчить про нікчемність транзакцій щодо перерахування коштів, оскільки ці правочини вчинені у межах чинного законодавства, що регулює договірні відносини та відносини у сфері банківської діяльності.

Твердження скаржника про існування на момент проведення операцій із зарахування коштів рішення правління Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних, яким встановлено обмеження в діяльності банку, що було чинне на момент вчинення спірних операцій, та, на переконання останнього, перешкоджало здійсненню такої банківської операції, судовою колегією оцінюється критично, оскільки зазначене рішення регулятора становить банківську таємницю і позивачі не могли знати про його зміст та встановлені обмеження.

Колегія суддів наголошує на тому, вчинення правочину в порушення рішення НБУ про віднесення банку до категорії проблемних не свідчить про порушення закону у розумінні п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, оскільки, як зазначалося, операції з перерахування коштів на банківський рахунок позивачів здійснені при дотриманні вимог законодавства, що регулює здійснення внутрішньобанківських переказів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що п. 3 постанови Правління Національного банку України від 27 квітня 2016 року №295/БТ передбачено погодження графіка погашення небанківськими установами (зокрема ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») коштів, залучених від фізичних осіб.

Отже, фактично операції з переказу коштів на рахунки позивачів вчинені на виконання постанови Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27 квітня 2016 року №295/БТ змінами, а не на їх порушення.

Також при вирішенні даної справи колегією суддів взято до уваги викладений у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якого здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Норми чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням чи належністю саме йому розміщених на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. Підставою для розповсюдження на особу гарантій, передбачених Закону №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я.

Уповноваженою особою не надано доказів, які б свідчили, що спірний правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Варто зауважити, що в матеріалах справи відсутнє судове рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку чи операції про переказ коштів.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що Уповноважена особа дійшла помилкового висновку про нікчемність договору вкладу, укладеного банком з позивачем, протиправно застосувала наслідки його нікчемності, не включивши позивача до переліку владників, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі №822/1083/17, від 27 серпня 2018 року у справі № 826/8910/18.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов