Справа № 286/4503/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

11 січня 2019 року м. Житомир справа № 286/4503/18

категорія 109020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Романченко Є.Ю., розглянувши позовну заяву Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура-Полісся" про скасування розпоряджень та дострокове розірвання договорів оренди,

встановив:

Овруцька районна державна адміністрація Житомирської області звернулася до Овруцького районного суду Житомирської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура-Полісся", в якій просить:

- скасувати розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації від 14.08.2015 № 150 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ТОВ "Агрокультура-Полісся"" та від 29.12.2015 № 257 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та встановлення розміру орендної плати ТОВ "Агрокультура-Полісся"";

- витребувати копії договорів оренди землі;

- достроково розірвати договори оренди землі.

Ухвалою судді районного суду від 07 грудня 2018 року, яку постановлено до відкриття провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, на підстав ст.ст. 20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України, передано справу № 286/4503/18 за позовом Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області до ТОВ "Агрокультура-Полісся" про зобов'язання вчинити дії на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

04 січня 2019 року під час автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено головуючого - суддю Романченка Є.Ю..

З'ясовуючи, після одержання позовної заяви, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, судом ураховано наступне.

Відповідно до приписів частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (п. 3); спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів (п. 4); за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом (п. 5); спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності (п.8).

Згідно із частиною третьою вказаної статті КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Пунктом першим частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В розумінні приписів пункту 2 вказаної частини статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас під визначенням "суб'єкт владних повноважень", згідно зі п. 7 ст. 4 КАС України, вживається - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах, зокрема від 24.04.2018 в справі № 825/478/17 та від 05.12.2018 у справі № 815/7008/15, неодноразова вказувала, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 607/10615/15-а) та від 28 березня 2018 року (справа № 554/1649/16-а) вказано, що не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на виконання розпоряджень голови Овруцької районної державної адміністрації від 14.08.2015 № 150 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ТОВ "Агрокультура-Полісся"" та від 29.12.2015 № 257 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та встановлення розміру орендної плати ТОВ "Агрокультура-Полісся"", вимоги щодо скасування яких Овруцькою районною державною адміністрацією Житомирської області пред'явлено у пункті 1 прохальної частини позову, виготовлена технічна документація та підписані між Овруцькою районною державною адміністрацією Житомирської області (Орендодавець) та ТОВ "Агрокультура-Полісся" (Орендар) договори оренди землі у грудні 2017 року. Останні позивач просить достроково розірвати в пункті 3 прохальної частини даного позову, позаяк вони не зареєстровані директором ТОВ "Агрокультура-Полісся" (Орендар), а орендна плата до бюджету Овруцької ОТГ не сплачується.

Суд наголошує, що розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації від 14.08.2015 № 150 та від 29.12.2015 № 257 мають ознаки ненормативного акта та вичерпали свою дію після їх реалізації. Скасування таких актів не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки за результатами реалізації рішення у юридичної особи виникло право цивільне.

Також, аналізуючи зміст позовної заяви та пред'явлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що Овруцька районна державна адміністрація Житомирської області звернулася до адміністративного суду фактично з позовом про припинення дії договорів оренди землі, укладених між позивачем як Орендодавцем і відповідачем як Орендарем, шляхом їх розірвання на підставі ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

Суд відмічає, що договір оренди землі, в тому числі укладений між землекористувачем та органом місцевого самоврядування, не є адміністративним договором.

В силу приписів Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним правовідносинам (які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді), а не адміністративним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 р. у справах № 465/7909/15-а та № 539/1957/16-а.

Згідно із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У відповідності до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Враховуючи наведене, а також суть спірних правовідносин, суб'єктний склад сторін у справі, суд вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен вирішуватися в порядку господарської юрисдикції.

Пунктом першим частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області необхідно відмовити.

Згідно зі ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити Овруцькій районній державній адміністрації Житомирської області у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура-Полісся" про скасування розпоряджень та дострокове розірвання договорів оренди.

Роз'яснити позивачу, що розгляд таких спорів віднесено до юрисдикції господарських судів.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко