Справа № 1440/2479/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 р. № 1440/2479/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Кіровоградській області, вул. Глинки, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009

про:визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 09.10.2017 р № 24892-13, № 24895-13, № 24896-13, № 24897-13, № 24898-13, № 24901-13, № 24905-13, № 24908-13,

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (надалі - відповідач, Управління) з вимогами про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.10.2017 р № 24892-13, № 24895-13, № 24896-13, № 24897-13, № 24898-13, № 24901-13, № 24905-13, № 24908-13.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за позивачем рахуються об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 786,6 м.кв, тип вказаного майна - будівля, корівник-телятник (роддом), АДРЕСА_3, загальною площею 826,1 м.кв, тип вказаного майна - будівля, кормокухня, АДРЕСА_4 загальною площею 431,2 м.кв, тип вказаного майна - будівля, контора-село, АДРЕСА_5, загальною площею 587,3 м.кв, тип вказаного майна - будівля, зерносклад (насінневий), АДРЕСА_6, загальною площею 39,7 м.кв, тип вказаного майна - будівля, пожарне депо № 2. Відповідач виніс податкові повідомлення - рішення, якими визначено суми податкового зобов'язання позивачу за платежем: "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості" від 09.10.2017 р № 24892-13, № 24895-13, № 24896-13, № 24897-13, № 24898-13, № 24901-13, № 24905-13, № 24908-13. Вважає, що зазначені податкові повідомлення - рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зокрема зазначив, що оподаткуванню податком на нерухоме майно підлягають вказані об'єкти як нежитлового майна, тоді, як в оскаржуваних рішеннях та у розрахунку суми боргу податковим органом нарахований податок на нерухоме майно як особі, що є власником об'єктів житлової нерухомості, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки тип вказаного об'єкту є: будівля, корівник-телятник (роддом), будівля, кормокухня, будівля, контора-село, будівля, зерносклад (насінневий) та будівля, пожарне депо № 2, тобто нежитлова нерухомість. Також, відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 09.10.2017 року № 24892-13, № 24895-13 та № 24901-13, якими визначено суми податкового зобов'язання позивачу за платежем: "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості". Позивач зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що об'єкти, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 826,1 м.кв, тип вказаного майна - будівля, піднавіс тік кормовий, АДРЕСА_8, загальною площею 529,5 м.кв, тип вказаного майна - будівля, склад з піднавісом, АДРЕСА_9, загальною площею 17,6 м.кв, тип вказаного майна - будівля, навіс-вага РП-3 належать на праві приватної власності Сільськогосподарському виробничому кооперативу пайовиків "КОЛОС". Крім того, зазначені податкові повідомлення-рішення у встановлені Податковим кодексом України строки прийняті та направлені не були.

Ухвалою від 05.11.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 1440/2479/18 та ухвалив слухати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив, в якому вказав, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та Податковим кодексом України, в зв'язку з чим просив у задоволені позову відмовити.

Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за позивачем, як за власником рахуються об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 786,6 м.кв, тип вказаного майна - будівля, корівник-телятник (роддом), АДРЕСА_3, загальною площею 826,1 м.кв, тип вказаного майна - будівля, кормокухня, АДРЕСА_4 загальною площею 431,2 м.кв, тип вказаного майна - будівля, контора-село, АДРЕСА_5, загальною площею 587,3 м.кв, тип вказаного майна - будівля, зерносклад (насінневий), АДРЕСА_6, загальною площею 39,7 м.кв, тип вказаного майна - будівля, пожарне депо № 2.

Судом встановлено, що контролюючий орган прийняв податкові повідомлення -рішення, якими визначено суми податкового зобов'язання позивачу за платежем: "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості" від 09.10.2017 р № 24892-13, № 24895-13, № 24896-13, № 24897-13, № 24898-13, № 24901-13, № 24905-13, № 24908-13 (арк. справи 16-19).

Як вбачається з матеріалів справи, юридичною підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень відповідач обрав положення ст. 266 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Фактичною підставою для винесення оскаржуваного рішення послугувало судження податкового органу про знаходження у власності платника об'єктів нерухомого майна, а саме: житлова нерухомість, яка знаходиться за адресами: АДРЕСА_10

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 266 ПК України введено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно пп. 266.3.1 п.266.3 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

З огляду на приписи пп. 266.3.1 п.266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

За приписами ст. 10 та 265 ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є складовою податку на майно та відноситься до місцевих податків.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п.8.3 ст. 8 ПК України).

За правилом п. 266.5.1 ст. 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Щодо об'єктів оподаткування, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що для справляння податку у порядку ст. 266 Податкового кодексу України визначальною кваліфікуючою ознакою кожного окремого об'єкту нерухомого майна як об'єкту стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є: тип об'єкта (тобто тип чи категорія будівлі).

Пунктами 14.1.129 та 14.1.129-1 Податкового кодексу України об'єкти житлової та нежитлової нерухомості розмежовані законодавцем за категоріями і саме у залежності від конкретної категорії об'єкта згідно з рішенням органу місцевого самоврядування застосовується певна ставка податку.

У спірних правовідносинах таким рішенням органу місцевого самоврядування є рішення Болганської сільської ради № 69 від 27.05.2016 року:

- ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб - 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як виливає із матеріалів справи, податковий орган визначив об'єкти оподаткування - житлова нерухомість.

Проте, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, дане майно є: будівлі, піднавіс тік кормовий, склад з піднавісом, кормокухня, корівник - телятник (роддом), контора - село, навіс - вага РП-3, зерносклад (насінневий) та пожарне депо №2 (нежитловою нерухомістю) (арк. справи 27-42).

Відповідно до підпункту 14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

За таких обставин, визначення контролюючим органом об'єктів оподаткування - житлової нерухомості, не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, об'єкти оподаткування, відповідно до яких Управлінням прийято податкові повідомлення рішення від 09.10.2017 року № 24892-13, № 24895-13 та № 24901-13, якими визначено суми податкового зобов'язання позивачу за платежем: "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості", згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме об'єкти, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 826,1 м.кв, тип вказаного майна - будівля, піднавіс тік кормовий, АДРЕСА_8, загальною площею 529,5 м.кв, тип вказаного майна - будівля, склад з піднавісом, АДРЕСА_9, загальною площею 17,6 м.кв, тип вказаного майна - будівля, навіс-вага РП-3 належать на праві приватної власності Сільськогосподарському виробничому кооперативу пайовиків "КОЛОС".

Крім того, відповідно до п. 266.7.2 ст. 266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Суд встановив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті лише 09 жовтня 2017 року, а направлені відповідачем позивачу 20 жовтня 2017, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд вважає, що суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах щодо визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 р., знайшов підтвердження в ході судового розгляду, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судовими витратами в даній справі є витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 4400,00 грн., що підтверджується витягом з договору про надання правової допомоги від 03.08.2018 року, рахунком № 9 від 03.10.2018 року.

Також, позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в загальній сумі 1456, 78 грн. Отже, загальна сума судових витрат складає 5856, 78 грн., що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (вул. Глинки, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ідентифікаційний код 39393501) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо термінів прийняття та надсилання податкових повідомлень-рішень від 09.10.2017 р № 24892-13, № 24895-13, № 24896-13, № 24897-13, № 24898-13, № 24901-13, № 24905-13, № 24908-13.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24892-13.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24895-13.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24896-13.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24897-13.

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24898-13.

8. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24901-13.

9. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24905-13.

10. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 09.10.2017 р. № 24908-13.

11. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області (вул. Глинки, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ідентифікаційний код 39393501) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 5856,78 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар