Справа № 2240/2249/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2249/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

14 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року (головуючий суддя Лабань Г.В., повний текст рішення складено 29.08.2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Хмельницької міської ради Хмельницької області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради, що полягає у не прийнятті рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 10.05.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка);

- зобов'язати Хмельницьку міську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про протиправність відмови відповідача у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького. Зокрема, позивач вважає, що міською радою не дотримано вимог земельного законодавства щодо обов'язку прийняття відповідного рішення за результатами розгляду поданої нею заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж про відмову у наданні вказаного дозволу із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради, що полягає у не прийнятті рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 10.05.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Зобов'язано Хмельницьку міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_2 від 10.05.2018 року та прийняти одне з рішень, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Хмельницька міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позивачу були надані аргументовані відповіді на її звернення з дотриманням всіх вимог законодавства. Також відповідач посилається на неможливість відведення позивачу земельної ділянки раніше осіб, які зараховані на облік на отримання земельних ділянок перед нею, оскільки на момент її звернення у списках бажаючих на отримання земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького перебувало 15478 осіб, з яких 2894 осіб на пільгових умовах та 3037 осіб учасників АТО. Окрім того, відповідач вказує, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність знаходиться в запасі міста Хмельницького та розподілу не підлягає.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду за допомогою засобів поштового зв'язку, позивач заперечує доводи апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення. Обгрунтовуючи власну позицію, позивач зазначає, що доводи викладені міською радою у листах-відмовах та у відзиві на позовну заяву визнанні судом першої інстанції необгрунтованими та такими, що не містять інформації про наявність підстав для відмови позивачу у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою. На переконання позивача жодних нових доводів скаржником в апеляційній скарзі не зазначено.

До початку судового засідання від Хмельницької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника останньої.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі або неприбуття жодного учасника справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 10.05.2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

До заяви позивач додала копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника бойових дій, копію листа Хмельницької міської ради про те, що позивач включена до списку учасників АТО з наданням земельних ділянок та графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Листом Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 21.05.2018 року №І-20628-18 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) та повідомлено, що у відповідності до Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, затвердженого рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 року №16 із внесеними змінами та доповненнями, надання земельних ділянок здійснюється виключно у порядку черговості.

29.05.2018 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою аналогічного змісту.

Листом Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 05.06.2018 року №1-21941-18 позивачу повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Зокрема, Департамент зазначив, що на даний час землі по АДРЕСА_1 знаходяться в запасі міста та розподілу не підлягають. Разом з тим, враховуючи, що надання земельних ділянок здійснюється виключно у порядку черговості, повернутись до розгляду питання про надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), стане можливим після того, як підійде порядковий номер позивача.

Вважаючи такі дії Хмельницької міської ради протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем на час звернення позивача до суду та розгляду справи по суті вчинюється протиправна бездіяльність щодо розгляду поданих заяв, оскільки жодне остаточне рішення міською радою не прийнято, що суперечить вимогам Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч.6 ст.118 Земельного кодексу України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач двічі, а саме 10.05.2018 року та 29.05.2018 року, відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України, зверталась до органу місцевого самоврядування - Хмельницької міської ради, із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, надаючи при цьому весь пакет необхідних для прийняття рішення документів, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника бойових дій, копію листа Хмельницької міської ради про те, що позивач включена до списку учасників АТО з наданням земельних ділянок та графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Натомість на адресу позивача у відповідь на вказані заяви Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради були надіслані листи, зі змісту яких не вбачається а ні факт вчинення відповідачем відповідних дій стосовно підготовки проекту рішення для розгляду на сесії Хмельницької міської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а ні факт надання вмотивованої відмови у задоволенні поданих заяв.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч.2 ст.59 вказаного Закону рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз ч.7 ст.118 Земельного кодексу України та вищенаведених положень Закону України "Про місцеве самоврядування" свідчить про те, що питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова у його наданні належить до компетенції органу місцевого самоврядування, а не структурного підрозділу міської ради.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку рішення за заявою ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова у його наданні Хмельницькою міською радою не приймалось.

Колегія суддів погоджується із тим, що відмова оформлена листами №І-20628-18 від 21.05.2018 року та №І-21941-18 від 05.06.2018 року не може слугувати доказом належного розгляду заяв позивача, у порядку передбаченому Земельним кодексом України.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта про те, що Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради позивача включено у чергу з надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та питання щодо надання їй бажаної земельної ділянки стане можливим після того, як підійде її порядковий номер черги, оскільки будь-які дії щодо організації розгляду заяв є виключно питанням внутрішньої діяльності та роботи підконтрольних міській раді структурних підрозділів чи департаментів, і в жодному випадку не звільняють від обов'язку виконати відповідача вимоги Земельного кодексу України в частині строків розгляду заяв осіб з питання надання дозволу на розробку проектів землеустрою, враховуючи те, що розгляд заяв та відповідь (надання згоди чи відмова у наданні згоди) покладено виключно на міські ради, а не структурні підрозділи, у відповідності до вимог ст.118 Земельного кодексу України.

Окрім того, критичної оцінки заслуговують доводи апелянта про знаходження земель по АДРЕСА_1 в запасі міста, внаслідок чого їх розподіл не здійснюється, з огляду на встановлений ст. 118 Земельного кодексу України вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. В даному випадку така відмова є протиправною.

Таким чином, враховуючи, що на момент розгляду даної справи рішення Хмельницькою міською радою за заявами ОСОБА_2 прийнято не було, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради, що полягає у не прийнятті рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України за результатами розгляду заяви від 10.05.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,10 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у межах міста, для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки протиправною бездіяльністю відповідача були порушені права позивача, гарантовані Конституцією України та нормами Земельного кодексу України, висновок суду першої інстанції стосовно зобов'язання Хмельницьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.05.2018 року є обгрунтованим та правомірним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

В даному випадку, суд апеляційної інстанції звертає увагу на необхідність дотримання вимог Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Сутність цієї норми розкрита Європейським судом з прав людини у рішенні по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04 від 15.10.2009 р., п.п. 63, 98:

«Наголошуючи на визначених раніше принципах, Суд вказав, що стаття 13 Конвенції прямо виражає обов'язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги», та надання відповідного відшкодування (див. справу «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [GC], № 30210/96, п. 152, ECHR 2000-XI).

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).».

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, підсумовуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 січня 2019 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.