Справа № 805/4803/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року справа № 805/4803/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Шишова О.О., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представника позивача Кравченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року (повне судове рішення складено 18 квітня 2017 року у м. Слов'янську) у справі № 805/4803/16-а (суддя в I інстанції Кониченко О.М.) за позовом Добропільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу на суму 20378,05 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Добропільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Донецькій області (далі - Добропільська ОДПІ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу на суму 20378,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем - ОСОБА_2 обліковується заборгованість перед бюджетом з земельного податку у загальній сумі 20378,05 грн. Заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем розміру орендної плати за 2015, 2016 роки, отже просив суд стягнути податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 20378,05 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин, зокрема, не надав оцінку тому, що законодавством чітко визначено підстави стягнення податкового боргу, а податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг та податкова вимога були надіслані на невірну адресу, що не дає законодавчих підстав для стягнення податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Відповідач до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Станом на 30 листопада 2016 року за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 20378,05 грн., що утворилась в результаті несплати орендної плати з фізичних осіб у сумі 19186,02 грн. та нарахованої пені у сумі 1192,03 грн.

Так, 17 вересня 2007 року між Олександрівською селищною радою та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі №630.

Згідно вказаного договору відповідачу передана в довгострокову оренду земельна ділянка для обслуговування магазину із громадської забудови, розташованих в смт. Олександрівка, вул. Радянська,1.

У зв'язку з несплатою позивачем орендної плати за 2015 рік Добропільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №5349-05 від 30 червня 2015 року про визначення суми податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 11994,26 грн. та податкове повідомлення-рішення №12028-0000 від 19 липня 2016 року про визначення суми податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 17187,77 грн. по яким залишок несплаченого боргу складає 19186,02 грн.

У зв'язку з несплатою узгодженого зобов'язання позивач прийняв податкову вимогу форми "Ф" від 03.11.2015 №9990-05 на суму земельного податку у розмір 9218,25 грн., що була направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли в період виникнення спірних відносин.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст.1 ПК України).

У відповідності до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (п.288.7 ст. 288 ПК України).

У відповідності до ст. 285 цього кодексу, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно п. 287.2 ст. 287 ПК України, облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених ПК України строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк вважається податковим боргом.

За вивченням матеріалів справи не встановлено, що податкові повідомлення-рішення №5349-05 від 30 червня 2015 року, №12028-0000 від 19 липня 2016 року під час розгляду справи в суді першої інстанції й на теперішній час були оскаржені відповідачем.

Як вже зазначалось судом вище, податковим органом у зв'язку із несплатою грошових зобов'язань з орендної плати за землю було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу. Матеріали справи не містять доказів оскарження податкової вимоги у адміністративному чи судовому порядку.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов'язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення Добропілською ОДПІ податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Апелянт в скарзі зазначає, що відповідно до довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області від 24.09.2018 №02-31/145 ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, а податкові повідомлення-рішення та податкова вимога Добропільською ОДПІ були направлені на іншу адресу: АДРЕСА_2.

Зазначені доводи апелянта суд апеляційної інстанції не бере до уваги виходячи з наступного.

Податкові повідомлення-рішення від 30 червня 2015 року № 5349-05, від 19 липня 2016 року № 12028-0000 та податкова вимога від 03 листопада 2015 року № 9990-05, були направлені поштовими відправленнями ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_2 (а.с.7,8).

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень листи були особисто отримані позивачем (а.с.7,8).

Крім того, як вбачається з договору оренди землі від 17 вересня 2007 року № 630 та додаткової угоди від 15 листопада 2013 року, адреса орендаря ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 (а.с.11,12).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи, місце проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_2.

Отже, доводи апелянта щодо направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на невірну адресу суд апеляційної інстанції не бере до уваги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 805/3284/17-а (адміністративне провадження №К/9901/35590/18).

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/4803/16-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 15 січня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов