Справа № 810/4158/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4158/18 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в сумі 158580,00 грн. та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в сумі 158580,00 грн. у зв'язку з встановлення ІІ групи інвалідності, відповідно до порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі 158580,00 грн.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області (ідентифікаційний код - 40108616, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) одноразову грошову допомогу у розмірі 158580,00 грн. у зв'язку з встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 15 січня 2019 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 12.07.2001 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Із набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію», наказом ГУ НП в Київській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_3 було зараховано до лав Національної поліції.

Наказом ГУ НП в Київській області від 11.12.2017 №71-з позивача з 15.12.2017 звільнено зі служби в поліції з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (а.с. 21).

03 січня 2018 року позивачеві встановлена друга група інвалідності у зв'язку із захворюванням, що пов'язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0198959 (а.с. 20).

12 січня 2018 року позивач звернувся до ГУ НП в Київській області із рапортом, у якому просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності (а.с. 28).

Висновком ГУ НП в Київській області від 26.01.2018 позивачеві призначено одноразову грошову допомогу з підстав, передбачених підпунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірі 158580,00 грн. (а.с. 48).

Наказом ГУ НП в Київській області від 31.01.2018 №163 вирішено провести виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі 158580,00 грн.

Встановлено, що станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції виплату затвердженої одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 ГУ НП в Київській області не здійснило.

Наведені обставини не заперечуються відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач двічі звертався до ГУ НП в Київській області із заявами про виплату належної йому одноразової грошової допомоги.

Листами від 29.01.2018 №29/В-80 та від 10.07.2018 №29/В-789 ГУ НП в Київській області повідомило позивача, що необхідні для виплати одноразової грошової допомоги кошти на рахунки ГУ НП в Київській області не надходили, у зв'язку з чим відповідні виплати будуть проведені після надходження фінансування, призначеного для покриття витрат на ці цілі.

Не погоджуючись з діями відповідача, що виразились у затримці виплати одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію України».

Підстави для виплати поліцейським одноразової грошової допомоги визначені у статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

У разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджений Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення поліцейському інвалідності, є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Положеннями пункту 7 розділу IV Порядку №4, встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

Таким чином особи, звільнені зі служби в Національній поліції за станом здоров'я (у зв'язку з хворобою), якщо їм протягом шести місяців після звільнення буде встановлена інвалідність у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції, мають право на виплату одноразової грошової допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що інвалідність позивачеві встановлена 03.01.2018 на підставі висновку МСЕК, тоді як звільнено позивача зі служби було 15.12.2017.

Оскільки зі служби в Національній поліції позивача було звільнено за станом здоров'я, а висновком МСЕК підтверджується зв'язок встановленої йому інвалідності із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги.

Право позивача на отримання одноразової грошової допомоги визнається і відповідачем.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача, якими він обґрунтовує причини, з яких станом на момент розгляду справи належна позивачеві одноразова грошова допомога не виплачена, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, остаточне рішення про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги відповідач прийняв у січні 2018 року (наказ ГУ НП в Київській області від 31.01.2018 №163).

Таким чином, загальний строк очікування позивача на виплату зазначених коштів на момент вирішення цієї справи, складає вісім місяців.

У Рішенні Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України сформулював правову позицію, відповідно до якої служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Європейський суд з прав людини у пункті 23 рішення від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» зазначив, що держава має свободу розсуду у питаннях визначення надбавок, які вона вважає за необхідне виплачувати певним категоріям осіб з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними, навіть з причин відсутності у державному бюджеті коштів на таку мету.

Тотожні висновки ЄСПЛ виклав також у рішенні від 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії», де зазначив, що брак коштів не може бути підставою для невиконання органом державної влади власних зобов'язань.

Отже, реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин, відповідач не може виправдовувати затримку з виплати одноразової грошової допомоги браком бюджетних коштів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в сумі 158580,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що порушення прав та інтересів позивача виникло внаслідок затримки виплати одноразової грошової допомоги, тобто внаслідок не вчинення відповідачем дій, які він повинен і міг вчинити.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення прав позивача зумовлене саме протиправною бездіяльністю ГУ НП в Київській області, що полягає у не виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Однак, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, у даному випадку, належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Київській області, що полягає у не виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2019 року.