Справа № 2340/4074/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4074/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Онопрієнко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови від 07.09.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №57106998.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис за № 25330 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 447692,02 грн., що виникла по договору кредиту № 895/09.2-131 від 27.08.2008 року.

30 серпня 2018 року на підставі заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» приватним виконавцем Бурмагою Євгенієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження ВП № 57106998 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Водночас, цього ж дня ОСОБА_2 було внесено кошти у сумі, яка була визначена ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 895/09.2-131 від 27.08.2008 року.

07 вересня 2018 року на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк» за вих. № 13.4-46/31116 від 04.09.2018 року про завершення виконавчого провадження, з огляду на врегулювання боржником питання заборгованості у добровільному порядку, відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та одночасно постанову про стягнення з боржника винагороди приватного виконавця у сумі 44769,20 грн. за примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 25330 від 31.10.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А.

Позивач, не погоджуючись з такою постановою приватного виконавця, звернувся з даним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, якими, зокрема, є виконавчі написи нотаріуса.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Пунктом 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Мініс-трів України від 08.09.2016 року №643, визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2018 року ОСОБА_2 було добровільно внесено кошти у сумі, яка була визначена ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 895/09.2-131 від 27.08.2008 року.

З огляду на положення ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643, колегія суддів вважає неможливим стягнення з позивача основної винагороди, оскільки фактичного стягнення суми коштів не відбулося.

Частиною 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня припинення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Однак, на переконання колегії суддів, за відсутності визначених підстав для стягнення з позивача основної винагороди у зв'язку з відсутністю фактичного стягнення суми коштів, застосування даної норми до спірних правовідносин є безпідставним.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини даної справи і положення ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №643, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки порушує майнові права позивача, покладаючи на нього обов'язок із сплати коштів, за відсутності законних підстав для цього, тому підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 07.09.2018 року ВП №57106998 про стягнення з ОСОБА_2 основної винагороди у сумі 44769,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев