Справа № 725/4398/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4398/18

Головуючий у 1-й інстанції: Войтун О.Б.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

10 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 листопада 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0743/40800/18 від 27.07.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до Чернівецької митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0743/40800/18 від 27.08.2018 року.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем 27.07.2018 року було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0743/40800/18, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 195097,71 грн. Позивач вважає, що постанова є протиправною, посилаючись на те, що у матеріалах справи відсутні докази наявності в його діях складу та події правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки він не має жодного відношення до складання інвойсів з номерами 3452 від 23.12.2016 року, 3452-1 від 27.12.2016 року, 679-1 від 25.02.2017 року та 679-2 від 27.02.2017 року, які були подані його підприємством для митного оформлення вантажів та які надійшли на адресу підприємства від «SC RIDIA SERV SRL». При тому, що як підставу для притягнення до відповідальності митний орган використав відомості, отримані Чернівецькою митницею від митних органів Румунії.

Зазначав, що інвойси з №003452 від 23.12.2016 року та №679-1 від 25.02.2017 року були отримані позивачем в пункті доставки вантажу в Чернівецькій митниці ДФС та на даних інвойсах проставлені печатки митниці, зокрема посадовців Чернівецької митниці ДФС на кордоні та в пункті доставки.

Також позивач вказував, що під час митного оформлення партій вантажу ними був проведений фізичних огляд отриманого товару, за результатами якого було встановлено невідповідність назв та кількості товарів, відомостям зазначеним в інвойсах №003452 та 672-1. Відповідну інформацію про даний факт він повідомив товаровідправника з наданням копій актів фізичного огляду товарів. «SC RIDIA SERV SRL» з урахуванням фактичної кількості товарів були складені нові інвойси №3452-1 від 27.12.2016 та 679-2 від 27.02.2017 з іншими назвами товарів та відповідно іншими вартісними та кількісними відомостями.

Дані інвойси були надані до декларацій, для проведення декларування партій вантажу з врахуванням фактично кількості товару. При цьому зазначав, що в даних інвойсах вага товару відповідає тій вазі, яку було встановлено під час фізичного огляду та з врахуванням того, що в інвойсах були зазначені нові товари, тому загальна фактурна вартість даних товарів була змінена товаровідправником.

Позивач просив звернути увагу на те, що в нових інвойсах №3452-1 від 27.12.2016 року та №679-2 від 27.02.2017 року є відомості про країну походження товару, тому ці відомості були зазначені ним в електронних митних деклараціях №UA408150/2017/000073 та №UA408150/2017/000070 від 03.03.2017 року та № UA408030001/2016/000841 та № UA408030001/2016/000842. Зауважував, що ним подано до митних декларацій всі наявні у них інвойси, про що внесли відповідні відомості у графах 44 декларацій. Посадовими особами митниці було перевірено всі додані документи, наявні товари та були оформлені митним органом.

Зазначав, що під час провадження у справі митний орган не провів жодної процесуальної дії направленої на перевірку факту оформлення відправником вантажу «SC RIDIA SERV SRL» інвойсів №3452-1 від 27.12.2016 року та №679-2 від 27.02.2017 року.

Вважав, що даний факт міг бути встановлений шляхом направлення до митних органів Румунії доручення на проведення перевірочних дій, з метою встановлення факту оформлення інвойсів, а також для проведення експертизи печаток товаровідправника на даних інвойсах. Без проведення даних процесуальних дій вважає, що постанова митного органу є передчасною та матеріали справи підготовлені формально.

Позивач вважає, що митним органом не доведено наявності складу правопорушення, а саме суб'єктивної сторони.

З урахуванням викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС від 27.07.2018 року у справі №0743/40800/2018.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 листопада 2018 року позов задоволено.

Скасовано постанову №0743/40800/18 від 27.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, директора ТзОВ «Сервіс Карго Груп» до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслано справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 листопада 2018 року та прийняти нове, яким позовну заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що загальна сума недоборів платежів, які б були сплачені за умови розрахунку платежів за кодами згідно Рішення та за повними ставками мита, склала 62345,67 грн, внаслідок відмінностей у описах конкретних товарів, а також у зв'язку з неможливістю ідентифікувати задекларовані товари за МД №UA408150/2017/000073 від 02.03.2017 року з товарами, зазначеними у інвойсі, надісланому митною адміністрацією Румунії, країна походження товарів визнається не відомою. Нарахування мита здійснюється за повними ставками Митного тарифу України. Сума недоборів платежів, які б були сплачені за умови розрахунку платежів за повними ставками мита становить 2476,57 грн. Постанова №0743/40800/18 від 27.07.2018 року про притягнення ОСОБА_2 винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений митним законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що за результатами розгляду справи про порушення митних правил №0743/40800/18, розпочатої 15.03.2018 року, за ознаками вчинення гр.ОСОБА_2, який є директором ТзОВ «Сервіс Карго Груп», адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, начальником Чернівецької митниці ДФС Салагором М.М. 27.07.2018 року винесено постанову, якою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми платежів, а саме 195097,71 грн (а.с. 6-8).

Відповідно до оскаржуваної постанови митним органом вставлено, що 28.10.2016 року ТзОВ «Сервіс Карго Груп» в особі керівника ОСОБА_2, укладено контракт №281016/1 з фірмою «LEXIS DIS TIC.PAZAR.VE KARGO HIZMET SAN.TIC.LTD.STI.MIMAR KEMAL.MAH.» (KALAYCI SEVKI SK.No16 KAT.2 B BEYAZIT-FATIH/ ISTANBUL) на поставку товарів. 19.12.2016 року ТзОВ «Сервіс Карго Груп» в особі керівника ОСОБА_2, укладено додаткову угоду №1 з фірмою «LEXIS DIS TIC.PAZAR.VE KARGO HIZMET SAN.TIC.LTD.STI.MIMAR KEMAL.MAH.» (KALAYCI SEVKI SK. No 16 KAT.2 B BEYAZIT-FATIH / ISTANBUL) до контракту від 28.10.2016 року №281016/1.

Згідно даної угоди сторони погодили, що відправником може являтись фірма «SC RIDIA SERV SRL», що буде вказуватись в інвойсах.

На підставі вищезазначених контракту та додаткової угоди ТзОВ «Сервіс Карго Груп» Чернівецькій митниці ДФС подано до митного оформлення:

- 29.12.2016 року електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №408030001/2016/000841, ЕМД типу ІМ40ТН №408030001/2016/000842, ЕМД типу ІМ40ДТ №UA408130/2017/000023 від 13.03.2017 року та товаросупровідні документи, а саме: інвойс №003452 від 23.12.2016 р., інвойс №3452-1 від 27.12.2016 р., CMR №б/н від 27.12.2016 р., Carnet TIR UX.79938456 від 27.12.2016 року згідно яких на адресу ТзОВ «Сервіс Карго Груп» () у відповідності до контракту №281016/1 від 28.10.2016 р. та додаткової угоди №1 від 19.12.2016 року укладеного з турецькою фірмою «LEXIS DIS TIC.PAZAR.VE KARGO HIZMET SAN.TIC.LTD.STI.MIMAR KEMAL.MAH.», надійшов товар загальною вартістю 52808,28 доларів США (1420181 грн. по курсу НБУ станом на 29.12.2016 року). На підставі відомостей, зазначених у ЕМД та товаросупровідних документах, загальна вартість імпортованого товару становила 1 420 181,42 гривень, в зв'язку з чим митним органом було нараховано, а суб'єктом сплачено 391121,92 гривень необхідних податків, зборів та платежів.

Відповідно до графи 54 ЕМД від 29.12.2016 року №408030001/2016/000841, №408030001/2016/000842 та №UA408130/2017/000023 від 13.03.2017 року особою яка подавала ЕМД є гр. ОСОБА_2

- 02.03.2017 року електронну митну декларацію типу ІМ40ТН №UA408150/2017/000070, ЕМД типу ІМ40ДЕ №UA408150/2017/000073 та товаросупровідні документи, а саме: інвойс №679 - 1 від 25.02.2017 р., інвойс №679-1 від 25.02.2017 р., №679-2 від 27.02.2017 р., CMR №б/н від 25.02.2017 р., Carnet TIR XC.77239357 від 25.02.2017 року згідно яких на адресу ТзОВ «Сервіс Карго Груп» () у відповідності до контракту №281016/1 від 28.10.2016 р. та додаткової угоди №1 від 19.12.2016 року укладеного з турецькою фірмою «LEXIS DIS TIC.PAZAR.VE KARGO HIZMET SAN.TIC.LTD.STI.MIMAR KEMAL.MAH.», надійшов товар загальною вартістю 10053,35 доларів США (273256,48 гривень по курсу НБУ станом на 02.03.2017 року). На підставі відомостей, зазначених у ЕМД та товаросупровідних документах, загальна вартість імпортованого товару становила 273256,48 гривень, в зв'язку з чим митним органом було нараховано, а суб'єктом сплачено 121026,23 гривень необхідних податків, зборів та платежів.

Відповідно до графи 54 ЕМД від 02.03.2017 року №UA408150/2017/000070 та №UA408150/2017/000073 особою яка подавала ЕМД є гр. ОСОБА_2

За результатами перевірки митним органом встановлено, що загальна вартість товарів у отриманому з Румунії інвойсі №679-1 складає 9754,33 дол. США (вага нетто 4 859,3 кг), загальна вартість товарів у інвойсі №679-2 відповідно до якого було здійснено митне оформлення складає 10 072,27 дол. США (вага нетто 4 956,46 кг), різниця складає 317,94 дол. США та 97,16 кг .

Внаслідок відмінностей у описах, кількостях конкретних товарів та зміні кодів товарів згідно прийнятого Чернівецькою митницею ДФС Рішення від 11.04.2017 №КТ-UA-2017 (МД №UA408150/2017/000070 від 03.03.2017), а також у зв'язку з тим, що експортером не надані документи, що підтверджують походження товару з Туреччини за описами згідно зазначеного Рішення, країна походження товарів вважається невідомою. Нарахування мита здійснюється за повними ставками Митного тарифу України.

Загальна сума недоборів платежів, які були б сплачені за умови розрахунку платежів за кодами згідно Рішення та за повними ставками мита, склала 62345,67 грн. (розрахунок додається (службова записка Управління адміністрування митних платежів від 06.03.2018 року №256/24-70-19-30)).

Внаслідок відмінностей у описах конкретних товарів, а також у зв'язку з неможливістю ідентифікувати задекларовані товари за МД №UA408150/2017/000073 від 02.03.2017 з товарами, зазначеними в інвойсі, надісланому митною адміністрацією Румунії, країна походження товарів визнається невідомою. Нарахування мита здійснюється за повними ставками Митного тарифу України. Сума недоборів платежів, які були б сплачені за умови розрахунку платежів за повними ставками мита становить 2476,57 грн. (розрахунок додається (службова записка Управління адміністрування митних платежів від 06.03.2018 року №256/24-70-19-30)).

Окрім того, в результаті проведеного аналізу за МД №UA408130/2017/23 від 13.03.2017 виявлено, що декларантом, гр. ОСОБА_2, не вірно проведено розрахунок транспортних витрат, в результаті чого недобори митних платежів становлять 210,33 грн.

Тож, на думку відповідача, ОСОБА_2, як керівником ТзОВ «Сервіс Карго Груп», було надано митному органу як підставу для митного оформлення вищевказаних товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо країни походження товарів та вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення необхідних до сплати податків та зборів в загальній сумі 65032,57 грн.

За змістом ст.485 Митного кодексу України особа притягується до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як було встановлено судом ОСОБА_2, як керівником ТОВ «Сервіс Карго Груп» було подано до Чернівецької митниці ДФС для митного оформлення товарів електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №408030001/2016/000841, ЕМД типу ІМ40ТН №408030001/2016/000842, ЕМД типу ІМ40ДТ №UA408130/2017/000023 від 13.03.2017 року та товаросупровідні документи, а саме: інвойс №003452 від 23.12.2016 р., інвойс №3452-1 від 27.12.2016 р., CMR №б/н від 27.12.2016 р., Carnet TIR UX.79938456 від 27.12.2016 року згідно яких на адресу ТзОВ «Сервіс Карго Груп» () у відповідності до контракту №281016/1 від 28.10.2016 р. та додаткової угоди №1 від 19.12.2016 року укладеного з турецькою фірмою «LEXIS DIS TIC.PAZAR.VE KARGO HIZMET SAN.TIC.LTD.STI.MIMAR KEMAL.MAH.», надійшов товар загальною вартістю 52808,28 доларів США (1420181 грн по курсу НБУ станом на 29.12.2016 року) та суб'єктом сплачено 391121,92 гривень необхідних податків, зборів та платежів.

Крім того ОСОБА_2, як керівником ТОВ «Сервіс Карго Груп» було подано до Чернівецької митниці ДФС для митного оформлення товарів електронну митну декларацію типу ІМ40ТН №UA408150/2017/000070, ЕМД типу ІМ40ДЕ №UA408150/2017/000073 та товаросупровідні документи, а саме: інвойс №679 - 1 від 25.02.2017 р., інвойс №679-1 від 25.02.2017 р., №679-2 від 27.02.2017 р., CMR №б/н від 25.02.2017 р., Carnet TIR XC.77239357 від 25.02.2017 року згідно яких на адресу ТзОВ «Сервіс Карго Груп» () у відповідності до контракту №281016/1 від 28.10.2016 р. та додаткової угоди №1 від 19.12.2016 року укладеного з турецькою фірмою «LEXIS DIS TIC.PAZAR.VE KARGO HIZMET SAN.TIC.LTD.STI.MIMAR KEMAL.MAH.», надійшов товар загальною вартістю 10053,35 доларів США (273256,48 гривень по курсу НБУ станом на 02.03.2017 року) та суб'єктом сплачено 121026,23 гривень необхідних податків, зборів та платежів.

Пунктом 8 частини 1 статті 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Так з метою встановлення чи ТзОВ «Сервіс Карго Груп» укладало контракт з відповідним контрагентом, асортименту та ціни ввезених товарів, умов поставки, а також перевірки автентичності поданих до митного оформлення товаросупрвідних документів митний органом було направлено запит до Республіки Румунія (№11242/5/99-99-20-02-01-16 від 04.07.2017 року), на який митною адміністрацією Румунії було надано відповідь, згідно якої повідомлено, що існують розбіжності стосовно вартості та кількості між румунськими експортними митними деклараціями та українськими імпортними митними деклараціями. При цьому підтверджено існування компанії «RIDIA SERV SRL» та підтверджено укладення договорів із ТОВ «Сервіс Карго Груп», а також автентичність підписів представника компанії та печатки, проставлені митницею на документах, які були надані на розгляд. Крім того повідомлено, що немає невідповідностей між документами, наданими «RIDIA SERV SRL» та тими, що були підняті від митниці Dornesti (а.с. 64-69).

Разом з тим митним органом порушено справу відносно ОСОБА_2 про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України оскільки ОСОБА_2, як керівником ТзОВ «Сервіс Карго Груп» було надано митному органу, як на підставу для митного оформлення вказаних товарів, документи які містять неправдиві відомості, щодо країни походження товарів та вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення необхідних до плати податків та зборів на загальну суму 65032,57 грн.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положенням ст. 489 МК України вказано, що при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів), тобто декларант на момент подачі декларації повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

За змістом статті 334 МК України, органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч.2 ст. 257 МК України електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно пп. ґ) п.5 ч.8 вказаної статті, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема найменування країни походження товарів (за наявності).

Питання визначення країни походження товару врегульовано ст. 36 МК України. Так, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Приписами ст. 43 МК України визначені документи, що підтверджують країну походження товару: документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 43 МК України встановлено, що у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Статтею 45 Митного кодексу України встановлено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

З матеріалів справи, судом встановлено, що у поданих до митного оформлення документах зазначено відомості про країну походження товару, а саме «Туреччина».

Разом з тим, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано належних доказів надходження від уповноважених органів іноземної держави, зокрема Туреччини, документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів або недостовірність відомостей, що в них містяться.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у запиті який було направлено до митних органів Республіки Румунія органом доходів і зборів не порушувалось питання, щодо країни походження товарів, а тому доказів того, що зазначені позивачем відомості у електронних митних деклараціях про країну походження товарів є неправдивими, матеріали справи не містять як наслідок висновок митного органу, щодо недобору платежів на цій підставі суд вважає передчасним.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При розгляді даної справи суд враховує положення пунктів 32-41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та направлення справи на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 січня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.