Справа № 804/1893/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/1893/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року (головуючий суддя Прудник С.В.)

у справі № 804/1893/18

за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровській області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області

про стягнення плати за проїзд,-

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровській області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи у сумі 162066,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2017 у пункті габаритно-вагового контролю а/д Н-14 автомобільної дороги «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв» проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля МАЗ 630308-224, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить відповідачу, за результатами чого складено акт № 0110228 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. На підставі даного акту проведено та складено розрахунок плати за проїзд, згідно якому відповідач зобов'язаний сплатити плату за проїзд в сумі 5544 євро автомобільними дорогами загального користування великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів. У добровільному порядку вказана плата відповідачем не сплачена.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 адміністративний позов задоволено.

Судом встановлено, що в порушення приписів ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідачем здійснювалось перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням нормативних габаритних параметрів без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №116 до акта № 0110228 від 17.05.2017, згідно якому нарахована до сплати відповідачу сума 5544 євро.

Означений розрахунок оскаржений відповідачем в судовому порядку, проте постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 у справі № 804/5296/17, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Виходячи з вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що такий розрахунок є чинним та не скасованим, а тому підлягає виконанню відповідачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вказує про порушення позивачем під час здійснення перевірки транспортного засобу Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, а саме: складання акту не по формі, що передбачена Додатком 2, Додатком 3 до вказаної Постанови Кабінету Міністрів України №422; відсутності методики, затвердженої Мінекономрозвитку, на підставі якої повинен проводитись габаритно-ваговий контроль; не притягнення до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу на підставі ст.132-1 КУпАП; відсутності факту подальшого зупинення транспортного засобу з метою внесення плати за проїзд або часткового розвантаження автомобіля та внесення плати за фактично пройдену частину маршруту. Окрім того, довідка від 17.05.2017 про результати здійснення габаритно-вагового контролю складена з порушенням приписів Порядку №879 від 27.06.2017.

Відповідач (його представник), представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання вказані особи повідомлені судом належним чином.

Представник прокуратури Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки МАЗ 6303, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, з причепом марки МАЗ 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2007 року випуску.

Посадовими особами управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області 17.05.2017 здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ 6303, реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом марки МАЗ 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_3, за результатом якого складено акт № 00110228.

Актом перевірки встановлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, яким зафіксовано порушення статті 48 Закону України «Про транспортний засіб», а саме: надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень (нормативно допустимий показник - 11, 16, 11, 11, загалом 40 т, а фактичне навантаження - 6,84, 26,3, 13,62, 12,92, загалом 59,68 т) без оформлення дозволу, який дає право на рух автодорогами України.

У зв'язку з виявленим порушенням посадовими особами управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №116 до акту № 00110228 від 17.05.2017, яким нараховано до сплати відповідачу 5544,00 євро.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив плату за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, перший заступник прокурора Дніпропетровській області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи зазначений спір по суті і задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що даний спір віднесений до адміністративної юрисдикції.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням в статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Позов у даній справі подано першим заступником прокурора Дніпропетровській області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, предметом позову є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 162066,08 грн.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно пп.15, 27 п.5 вказаного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює:

габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Також пунктом 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування покладено на Укртрансбезпеку, її територіальні орган та уповноважені підрозділи Національної поліції.

Згідно пункту 21 вказаного Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Пунктом 28 Порядку №879 визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

За правилами п.31-1 цього Порядку перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З вищенаведеного вбачається, що Укртрансбезпека, в інтересах якої прокурор звернувся до суду з даним позовом, виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Разом з тим, повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

При цьому, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте ані Конституцією України, ані законами України Укртрансбезпеку, в інтересах якої прокурор звернувся до суду з даним адміністративним позовом, не наділено правом звернення саме до адміністративного суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Крім того, за змістом ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Аналіз зазначених вище правових норм та суб'єктний склад сторін свідчить, що даний спір про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 червня 2018 року у справі №820/1203/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і, відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, є підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі № 804/1893/18 скасувати.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Роз'яснити, що позивач не позбавлений права звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко