Справа № 0440/5334/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 0440/5334/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року

у справі № 0440/5334/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії, в якому просив:

- визнати протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області щодо відмови видати позивачу уточнену довідку про новий розмір його грошового забезпечення для перерахунку його пенсії з 01.01.2018 у зв'язку з невірним визначенням йому на цю дату щомісячних додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов'язати Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області видати позивачу уточнену довідку про новий розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2008 з включенням до неї надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі - 46%, надбавки за інформаційно-аналітичне забезпечення в розмірі - 13%, премії в розмірі - 26% для проведення позивачу пенсії з 01.01.2008 у зв'язку з невірним визначенням йому на цю дату щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також, відповідно направити таку ж довідку до ГУ ПФУ в Луганскій області для невідкладного перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2008 з урахуванням ново встановлених йому щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 адміністративний позов залишено без руху через невідповідність вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку, до позовної заяви не додані її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи) і надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання копії даної ухвали шляхом, зокрема, надання до суду зазначення підстави звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до ч.8 ст.160 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2018 адміністративний позов повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 07.09.2018, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач зазначає, що він як особа з інвалідністю III групи внаслідок війни не є особою з інвалідністю загального захворювання III групи, до якої його помилково прирівняв суд першої інстанції. Отже, для інвалідів війни не має значення група, а має значення сам статус, в той час для загального захворювання це має значення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Постановляючи ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не підпадає під дію п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI, оскільки вказана норма стосується осіб з інвалідністю та сім'ї воїнів Другої світової війни. Водночас, п.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, на який посилається позивач, стосується статусу інвалідів війни взагалі, а не ветеранів війни.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду є наслідком неповного з'ясування судом обставин справи та неналежного застосування нормативно-правових актів, що регулюють ці правовідносини.

Частиною 2 статті 132 КАС України установлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Пункти 8 і 9 частини першої статті 5 цього Закону визначають різні підстави для звільнення від сплати судового збору.

Заявник звільняється від сплати судового збору за наявності однієї з указаних підстав, підтвердженої документально.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначено у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII.

Частиною першою цієї статті передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно з посвідченням серії В-I № 007615, виданим 07.12.2016 ОСОБА_1, останній є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тобто є особою, яка звільнена від сплати судового збору згідно з п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та припустився помилки, внаслідок чого ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

Керуючись ст.ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у справі № 0440/5334/18 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко