Справа № 0240/2509/18-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2509/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

15 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Шидловського В.Б. Іваненко Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року (рішення ухвалене суддею Крапівницька Н.Л. в м.Вінниця, повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Калинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Калинівської міської ради Вінницької області щодо невнесення змін до п. 1.2 рішення сесії №47 від 15 березня 2018 р. 36 сесії 7 скликання в частині, що стосується заміни слів "технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" на слова "технічна документація про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками",

- зобов'язати Калинівську міську раду Вінницької області розглянути на черговій сесії мою заяву щодо внесення змін до п. 1.2 рішення сесії № 47 від 15 березня 2018 р. 36 сесії 7 скликання в частині, що стосується заміни слів "технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" на слова "технічна документація із землеустрою про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення її межовими знаками".

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що Рішенням №143 від 25 травня 2010 р. 35 сесії 5 скликання Калинівської міської ради позивачу надано дозвіл на передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1136 га., з них 0,10 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,0136 га. для ведення особистого селянського господарства. Цим же рішенням Калинівської міськради дозволено позивачу виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку. Зібравши необхідний пакет документів, позивач звернулась до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області щодо виготовлення проекту технічної документації на земельну ділянку. Розглянувши документи в ГУ Держгеокадастру повідомили, що рішення сесії Калинівської міськради за своїм змістом не відповідає вимогам ЗУ "Про землеустрій" та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Калинівської міськради про внесення змін до прийнятого відповідачем рішення щодо вказаної земельної ділянки. В подальшому відповідачем двічі приймались рішення, якими вносились зміни до основного рішення, однак прийняті зміни, на думку позивача, також не відповідали вимогам законодавства, що спонукало позивача звернутись до з цим позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач не погодилась з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що позивач не навела доводів на обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального та приписів процесуального права чи інших доводів, які б вказували на незаконність судового рішення. Зазначає, що оскаржуване рішення міської ради є правомірним та таким, що прийнято у відповідності до повноважень міської ради як органу місцевого самоврядування, та у спосіб, передбачений законом. Наголошує, що порушене позивачем питання регулюється Законом України «Про землеустрій», а тому вносити зміни у рішення міської ради в частині заміни слів «та закріплення їх межовими знаками» не має необхідності. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, Калинівська міська рада прийнявши рішення №47 від 15.03.2018 «Про внесення змін до власних рішень та рішень виконавчого комітету міської ради» за заявою ОСОБА_2 діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Третя особа надіслав до суду пояснення на апеляційну скаргу, де зазначає, що вирішення питання, порушеного в позовній заяві не відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Стверджує, що позивачу необхідно звернутись до юридичної особи чи фізичної особи-підприємця, яка володіє необхідним технічним та технологічним забезпеченням, має відповідних фахівців та є сертифікованою установою з метою виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки, яка є предметом спору.

В судове засідання представники відповідача та третьої особи не прибули, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

В судовому засіданні позивач та представник позивача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач також пояснила, що між нею і суміжним землекористувачем впродовж 2017-2018 років існує спір щодо протиправного зайняття останнім частини земельної ділянки, якою користується позивач і за приватизацією якої позивач зверталась до відповідача. Вказані обставини спонукали позивача звертатись до суду в порядку цивільного судочинства, а до відповідача із заявою про внесення змін до рішення Калинівської міської ради №143 від 25 травня 2010 р.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням 35 сесії 5 скликання Калинівської міської ради №143 від 25 травня 2010 р. ОСОБА_2 надано дозвіл на передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1136 га., з них 0,10 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,0136 га. для ведення особистого селянського господарства. Цим же рішенням Калинівської міськради позивачу дозволено виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку.

Позивач стверджує, що зібравши необхідний пакет документів, звернулась до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області щодо виготовлення проекту технічної документації на земельну ділянку. Розглянувши вказані документи ГУ Держгеокадастру ОСОБА_2 повідомили, що рішення сесії Калинівської міськради за своїм змістом не відповідає вимогам ЗУ «Про землеустрій» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до Калинівської міськради про внесення змін до прийнятого рішення щодо земельної ділянки. Проте, міською радою ще двічі приймались рішення, якими вносились зміни до основного рішення, однак прийняті зміни також не відповідали вимогам законодавства.

Так 21 грудня 2017 року, рішенням 32 сесії 7 скликання Калинівської міськради №289 внесено зміни до тексту основного рішення де змінено назву технічної документації, яке в подальшому було надане позивачем до ГУ Держгеокадастру.

Листом від 20.02.2018 р. № 0-2-0.15-1896/2-18 ( а.с. 8) ГУ Держгеокадастру повідомило, що вказане рішення Калинівської міськради не відповідає вимогам законодавства і це не дає можливості прийняти його до виконання. Як вбачається з даної відповіді в рішенні міськради вказано невірно формулювання - «технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)». Згідно ЗУ «Про землеустрій» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками в рішення органу місцевого самоврядування повинно міститись формулювання - «технічна документація про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками».

Так, Калинівська міська рада 15.03.2018 р. своїм рішенням №47 36 сесії 7 скликання внесла зміни до рішення про дозвіл на приватизацію ОСОБА_2 присадибної земельної ділянки. Позивач вважає, що у прийнятих змінах до рішення не було чітко сформульовано назву технічної документації як - «технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками», було зазначено формулювання - «технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Як зазначає позивач, вказане рішення сесії Калинівської міськради знову не було прийнято до виконання ГУ Держгеокадастру і ОСОБА_2 в чергове відмовили у виготовленні технічної документації на присадибну ділянку.

На її звернення до Калинівської міськради через «гарячу телефонну лінію» Кабінету міністрів України про внесення змін до рішення стосовно приватизації земельної ділянки позивач отримала листи-відмови у розгляді її питання - лист-відмова від 31.05.2018 № 02-1-876 де окрім інших питань міська рада посилається на прийняте рішення №47 від 03.05.2018. З аналогічним змістом позивач отримала лист відмову від Калинівської міськради від 01.06.2018 р. № 02-1-880 де також окрім інших питань відмовлено в задоволенні звернення позивача

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож в даній справі належить з'ясувати, зокрема, чи були оскаржувані дії та рішення Калинівської міської ради здійснені, зокрема, у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи були такі дії (бездіяльність) здійснені пропорційно та своєчасно.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Приписами статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пп. 9,10 п. б, ч.1 ст. 33 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

Статтею 59 Закону №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до вимог частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність громадян відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

На підставі вимог частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В силу приписів частини 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок комунальної власності здійснюється органом місцевого самоврядування, який приймає відповідне рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення або формування нової земельної ділянки.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Колегія суддів зазначає, що надання у користування земельної ділянки, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", або ж право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення - здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами Рішенням 35-ї сесії 5-го скликання Калинівської міської ради від 25 травня 2010 р. №143 позивачу надано дозвіл на передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,1136 га., з них 0,10 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,0136 га. для ведення особистого селянського господарства. Цим же рішенням Калинівської міськради дозволено позивачу виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку.

В силу приписів ч.1, 2 ст.50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV (далі за текстом Закон №858-IV) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

При цьому, статтею 55 Закону №858-IV визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" від 23.12.1998 №353-XIV суб'єктами топографо-геодезичної і картографічної діяльності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у галузі топографо-геодезичної і картографічної діяльності, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин; Міністерство оборони України та його спеціальні підрозділи; інші центральні та місцеві органи виконавчої влади; юридичні та фізичні особи, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням та у складі яких за основним місцем роботи є сертифікований інженер-геодезист, що є відповідальним за якість результатів топографо-геодезичних і картографічних робіт.

Згідно ст. 26 Закону України "Про землеустрій" розробниками документації із землеустрою є:

- юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

- фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

В силу приписів ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відтак, суд першої інстанції правильно вказав, що для розробки технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки позивачу необхідну звернутись до юридичної особи, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізичної особи - підприємця, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Пунктом 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 (далі за текстом - Інструкція) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частини «і» статті 25 Закону України "Про землеустрій", документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, а одним із видів документації із землеустрою, зокрема є - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Крім того, положеннями Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень міських рад відноситься розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність. Громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянам правил добросусідства та, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин відповідно до закону. Частина 2 статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Як зазначалось вище, рішенням №47 36-ої сесії Калинівської міської ради 7-го скликання від 15.03.2018 р., відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядуванні в Україні" розглянуто заяви громадян про внесення змін до деяких рішень міської ради та внесено зміни до рішення про приватизацію земельної ділянки гр. ОСОБА_2, а саме: в рішенні №143 35-ої сесії Калинівської міської ради 5-го скликання від 25.05.2010 "Про приватизацію земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_2." замінено у відповідних відмінках по тексту слова «технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» на слова «технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості))».

Покликання позивача на те, що її питання не було вирішено, не відповідає дійсності. Про це свідчить внесення вищевказаних змін до раніше прийнятого рішення міської ради, яке долучено до матеріалів справи та судами встановлено, що позивач офіційно не зверталась до проектної організації щодо встановлення меж ділянки, розроблення технічної документації, а висновки позивача, що рішення сесії не відповідає чинному законодавству та є передчасними.

Колегія суддів з урахуванням наявних у матеріалах справи документів та пояснень позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції приходить до висновку, що захист порушених прав позивача суміжним землекористувачем та вирішення питання щодо закріплення межовими знаками меж земельної ділянки позивача в натурі може бути вирішено у порядку передбаченому вищенаведеною Інструкцією, а не шляхом внесення змін до рішення Калинівської міської ради.

Відповідач у спірних правовідносинах в межах заявлених позовних вимог діяв на підставі та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, відтак позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки Вінницького окружного адміністративного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена в повному обсязі 16 січня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Шидловський В.Б. Іваненко Т.В.