Справа № 804/3006/18
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 січня 2019 року справа 804/3006/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Суховаров А.В.

суддів Дурасова Ю.В., Ясенова Т.І.,

заслухавши доповідь судді доповідача щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс» до Покровського відділу Державної виконавчої служби міста Кривого Рогу про скасування постанови про накладання штрафу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс» до Покровського відділу Державної виконавчої служби міста Кривого Рогу про скасування постанови про накладання штрафу (ас76).

Громадянин ОСОБА_1 29.12.2018 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не брав участь у справі, в якій суд вирішив питання про його інтереси. В обгрунтування посилається на рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.02.2004 у справі про охоронюваний законом інтерес. Вказує що оскаржуваним рішенням скасована постанова про накладання штрафу на ТОВ «Комплекс» за невиконання судового рішення про поновлення його на посаді директора (ас100).

Відповідно до частини 1 статті 13 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.02.2004 у справі про охоронюваний законом інтерес (далі рішення Конституційного Суду), виходячи зі змісту частини 1 статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує в суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Відповідно до останнього речення абзацу 2 пункту 3.5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду, заінтересована особа вправі звертатись до суду за захистом не будь-якого, а виключно охоронюваного законом інтересу, законного інтересу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду, особливого значення набуває чітке розмежування понять «інтерес» (у вузькому розумінні) і «суб'єктивне право», логічно-смисловий зв'язок між якими є очевидним: і те, й інше опосередковується об'єктивним правом, гарантується і охороняється державою тощо.

Відповідно до четвертого речення абзацу 2 пункту 3.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду, законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість. Це прагнення в межах сфери правового регулювання до користування якимсь конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб'єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду, поняття «охоронюваний законом інтерес» в логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований в суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Постанова Покровського ВДВС про накладання штрафу на ТОВ «Комплекс» є індивідуальним актом суб'єкта владних повноважень, який стосується прав або інтересів виключно позивача та дія якого вичерпується його виконанням або скасуванням. Ця постанова ніяким чином не зачіпає законні інтереси громадянина ОСОБА_1 оскільки Покровський ВДВС не мав з ним публічно-правових відносин, його суб'єктивні та опосередковано об'єктивні права не зачіпав, обмежень у користуванні матеріальними і нематеріальними благами та задоволенні індивідуальних і колективних потреб не встановлював.

Керуючись статтями 298, 321 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути апеляційну скаргу заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова