Справа № 826/3766/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 грудня 2018 року №826/3766/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32) про скасування постанов ,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, (далі - позивач), до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, (далі - відповідач), в якому позивач просить скасувати постанову про накладення штрафу від 27.02.2018 р. ВП №55541070 та постанову про стягнення виконавчого збору від 27.02.2018 р. ВП №55541070, (далі - оскаржувані рішення), винесені відповідачем щодо позивача повністю.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позов мотивовано протиправним накладенням державним виконавцем штрафу на позивача - боржника у виконавчому провадженні, та винесенням постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти прозову заперечив, оскільки вважає її надуманою, необґрунтованою та такою, що грунтується на хибних припущеннях та не підлягає задоволенню.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2017 року Окружним адміністративним судом м. Києва була прийнята постанова по справі №826/28173/15 за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Макдональдз Юкрейн Лтд» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів якою адміністративний позов було задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, що полягає у не вчиненні дій, направлених на повернення Підприємству з іноземними інвестиціями "Макдональдз Юкрейн Лтд" суми надмірно сплачених грошових зобов'язань у розмірі 11 816 857,00 грн. на підставі заяви від 16 вересня 2015 року №2653/05-ЕВЕ, зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Підприємству з іноземними інвестиціями "Макдональдз Юкрейн Лтд" грошових коштів в розмірі 11 816 857,00 грн. (одинадцять мільйонів вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень нуль копійок)

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року рішення Окружного адміністративного суду залишено без змін.

04 жовтня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

17 січня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень відповідача Маховою Діаною Анатолівною за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №826/28173/15 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55541070 якою зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Підприємству з іноземними інвестиціями "Макдональдз Юкрейн Лтд" грошових коштів в розмірі 11 816 857,00 грн.

Позивач листом № 1406/9/28-10-42-01-11 від 02.02.2018 року повідомив відповідача про неможливість виконати рішення суду у зв'язку з тим, що згідно з інтегрованою карткою з податку на прибуток платника ПІІ "Макдональдз Юкрейн Лтд" суми надмірно сплачених коштів недостатньо для формування висновку про повернення Підприємству з іноземними інвестиціями "Макдональдз Юкрейн Лтд" грошових коштів в розмірі 11 816 857,00 грн.

05.02.2018 року відповідачем було направлено позивачу вимогу державного виконавця № 55541070/4 в якій він ще раз повідомив позивача про необхідність виконати рішення суду.

27.02.2018 року відповідачем було складено акт державного виконавця про те, що станом на 27.02.2018 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/28173/15 боржником не виконане, відтак, відповідачем було прийнято постанову від 27.02.2018 року про накладення на позивача штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн.

Крім цього, 27.02.2017 року відповідачем було прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн.

27.02.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

26.04.2018 року відповідачем повторно було направлено позивачу вимогу державного виконавця № 55541070/4 в якій він ще раз повідомив позивача про необхідність виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання вимоги.

11.05.2018 року, позивачем було виконано рішення суду та подано до ДКСУ висновок від 11.05.2018 року № 1543-07 про повернення Підприємству з іноземними інвестиціями "Макдональдз Юкрейн Лтд" грошових коштів в розмірі 11 816 857,00 грн.

Постановою від 24.05.2018 року відповідачем було закінчено виконавче провадження № 55541070.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

Згідно з частиною четвертою цієї ж статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 Закону визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

За змістом статті 11 Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Відтак, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 травня 2017 року по справі №826/28173/15 підлягала виконанню позивачем (боржником) у строк, визначений державним виконавцем у постанові від 17 січня 2018 року № 55541070 про відкриття виконавчого провадження, тобто упродовж десяти робочих днів.

Згідно з копією повідомлення про вручення долученими відповідачем до матеріалів справи, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надійшла до позивача 18 січня 2017 року, тому в строк до 28 січня 2018 року включно рішення суду підлягало виконанню боржником з наступним повідомленням про це державного виконавця.

Однак докази виконання рішення суду позивач надав державному виконавцю лише 11.05.2018 року.

Суд критично сприймає надані позивачем докази про звернення до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення від 27.02.2017 року оскільки, сам по собі факт звернення позивача до суду з такою заявою не перериває строк виконання рішення та не зупиняє виконавче провадження.

За таких обставин суд дійшов висновку, що державним виконавцем станом на 27 лютого 2018 року обґрунтовано встановлено невиконання в установлений строк Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби рішення суду, а тому правомірно накладено на нього штраф в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100,00 грн. (17,00 грн. х 300 = 5 100,00 грн.).

Що стосується вимоги позивача про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.02.2018 р. ВП №55541070, слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Так, державний виконавець, враховуючи, що у строк, встановлений для добровільного виконання рішення суду, боржник рішення не виконав, беручи до уваги положення статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн. (3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата у 2018 році)*4).

Внаслідок викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову у виконавчому провадженні № 55541070 про стягнення виконавчого збору від 27.02.2018 pоку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування постанов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г; ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ) про скасування постанов відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко