Справа № 240/490/18
Суддя: Літовка В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 240/490/18
Провадження № 2-а/234/342/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Літовки В.В.,

секретар Лебединець Г. С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3-ї роти батальйону патрульної поліції в Донецькій області Сахно Володимира Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.07.2018 року звернувся в Олександрівський районний суд Донецької області з позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 22.10.2018 року справа передана для розгляду за підсудністю до Краматорського міського суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Краматорського міського суду - головуючим суддею по справі визначений суддя Літовка В.В. Ухвалою Краматорського міського суду від 26.11.2018 р. відкрито провадження по вказаній справі.

З позову вбачається, що постановою ВР № 078733 від 30.06.2011 року на нього було накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., за адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. З вказаною постановою не згоден, вважає, що її було винесено незаконно та безпідставно. У постанові та адміністративному протоколі вказано, що він 30.06.2018р. о 21-08 год. керував автомобілем НОМЕР_1 в Донецькій області Нікольський район а/ш Н-20 219 км, рухався по крайній лівій смузі без наміру здійснити поворот ліворуч або розвернутися, при цьому права смуга не була зайнята. Вважає, що рух його транспорту лівою смугою був пов'язаний із неналежним станом дорожнього покриття. Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Додатково позивач пояснив, що в порядку п.2.14 (е) ПДР України, він має право відступати від вимог законодавства, а саме - в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Вважає, що в даному випадку він мав право рухатися по крайній лівій смузі, оскільки дорожнє покриття та тій ділянці дороги перебуває у неналежному стані та він турбувався за життя своєї родини.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав відзив на позов, з якого вбачається, що з позовом не згодний, просить відмовити в задоволенні позову, та розглянути справу за відсутності представника відповідача. Позов вважає необґрунтованим, оскільки позивач пропустив строк на оскарження постанови та поданий ним позов є безпідставним.

Суд вважає, що справу можна вирішити на підставі наявних доказів, які надав суду позивач.

Як вбачається з копії постанови ВР № 078733 від 30.06.2018 року у відношенні позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за те, що він 30.06.2018р. о 21-08 год. керував автомобілем НОМЕР_1 в Донецькій області Нікольський район а/ш Н-20 219 км, рухався по крайній лівій смузі без наміру здійснити поворот ліворуч або розвернутися, при цьому права смуга не була зайнята. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.11.5 ПДР України.

Позивач зазначає, що він, дійсно, при зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, він керував автомобілем НОМЕР_1 в Донецькій області Нікольський район а/ш Н-20 219 км, рухався по крайній лівій смузі без наміру здійснити поворот ліворуч або розвернутися, при цьому права смуга не була зайнята. Вказані дії він обґрунтовує неналежним станом дорожнього покриття та посилається на п.2.14 (е) ПДР України, в якому зазначено, що водій має право відступати від вимог законодавства, а саме - в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Вважає, що в даному випадку слід застосувати саме цей пункт ПДР, оскільки в автомобілі знаходилася його родина і він турбувався щодо своїх близьких, оскільки ця ділянка дороги знаходиться у небезпечній близькості до території бойових дій.

Статтею 280 КУ про АП передбачено, що орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 5 статті 77 КАС України передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається , суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 293 КУ п АП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно до ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Вислухав пояснення позивача, проаналізував надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, в яких він посилається на п. 2.14 (е) ПДР України, як підставу порушенням ним правил дорожнього руху. Позивача не довів належними та допустимими доказами, що він діяв в умовах непереборної сили в цілях запобігти тяжким наслідкам.

Суд вважає, також, необґрунтованими доводи представника відповідача про пропущення позивачем строку на оскарження постанови, оскільки постанова у відношенні позивача була винесена 30.06.2018 року, а в Олександрівський районний суд позов він направив поштою 10.07.2018р.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам 5дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, дії відповідача щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними, а відповідно постанова винесена законно.

При таких обставинах, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, а постанова є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 2,5,9, 122, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 22, 289, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 3-ї роти батальйону патрульної поліції в Донецькій області Сахно Володимира Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя:

Рішення постановлено і надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: