Справа № 826/15057/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/81
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 січня 2019 року № 826/15057/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Україна"

До Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення

Про визнання протиправним та скасування рішення №750 від 18.05.2017 р.

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправним та скасування рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №750 від 18.05.2017 р. "Про результати позапланової перевірки ТОВ "ТРК "Україна", м. Донецьк (НР №00217-м від 23.07.2013, ефірне мовлення, логотип "УКРАЇНА").

В судовому засіданні 02.08.2018 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 3 ст. 194 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Україна" (код 05744121, 87525, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд. 170), зареєстроване в якості юридичної особи 08.09.2000 р., основний вид економічної діяльності - 60.20 Діяльність у сфері телевізійного мовлення.

08.02.2017 р. на адресу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення надійшла скарга Громадської організації "Детектор Медіа", у якій містилося прохання перевірити телеканал "Україна" щодо дотримання вимог законодавства під час показу 6 лютого 2017 р. програми "Говорить Україна" і вжити заходів у межах своєї компетенції.

Після отримання вказаного звернення Нацрадою здійснено офіційний моніторинг мовлення ТОВ "ТРК "Україна" за 06.02.2017 р. з використанням запису ефіру, наданого ТОВ "ТРК "Україна".

На підставі вказаного звернення, рішення Нацради від 23.02.2017 р. №206, наказу голови Нацради від 09.03.2017 р. №5а/97, у період з 16 по 17 березня 2017 року Нацрадою здійснено позапланову перевірку діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Україна" щодо дотримання телерадіоорганізацією законодавства України (дотримання вимог аб. 8 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 28, ч. 2 ст. 62 Закону України "Про телебачення і радіомовлення"), про що складено акт №15 ПП/Кв/ПС/17 від 17.03.2017 р.

Згідно акту зазначено про те, що моніторингом було зафіксовано вихід передачі "Говорить Україна" 06.02.2017 р. з 19:15 до 21:00. У передачі були присутні сцени з наслідками насилля, демонструванням крові, понівеченого людського тіла (сцени, що викликають жах, з відвертим показом результатів насилля: скривавлене обличчя вбитого 17-річного хлопця з виколотим оком були продемонстровані одразу на початку передачі (на 1-й хвилині трансляції). При цьому, передача не мала спеціального попередження та позначення щодо змісту безпосередньо перед її трансляцією.

Таким чином, трансляція в ефірі ТОВ "ТРК "Україна" передачі "Говорить Україна" 06.02.2017 р. з 19:45 до 21:00 є ознакою порушення ліцензіатом вимог аб. 8 ч. 2 ст. 6 (не допускається використання телерадіоорганізацій для трансляції програм або їх відеосюжетів, які можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися), ч. 5 ст. 28 (ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 цього Закону, а також програми, здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, і програми, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів), ч. 2 ст. 62 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" (телерадіоорганізаціям забороняється розповсюджувати, а також анонсувати програми та передачі, які можуть зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва, крім як протягом ефірного часу в добовому відрізку з 23.00 до 06.00 та на каналах з обмеженим доступом. Такі програми або передачі повинні мати спеціальне попередження і відповідно позначатися в розкладі програм телерадіоорганізацій та спеціально позначатися безпосередньо перед їх трансляцією).

На підставі вказаного акту Нацрадою прийнято рішення №750 від 18.05.2017 р. "Про результати позапланової перевірки ТОВ "ТРК "Україна", м. Донецьк (НР №00217-м від 23.07.2013, ефірне мовлення, логотип "УКРАЇНА"), згідно якого, враховуючи звернення ГО "Детектор Медіа" (вх. №24а/22 від 08.02.2017 р.), рішення Громадської ради при Нацраді від 07.03.2017 р. №5 (вх. №16/1743 від 22.03.2017 р.), заслухавши пояснення представника компанії, керуючись ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 70, ч. 1, 2 5, 6 ст. 72, ч. 1, 2 ст.73, ч. 1 ст. 74, ч. 1, 2 ст. 75 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", ст. 13 та ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" визнано порушення ТОВ "Телерадіокомпанія "Україна" ч. 5 ст. 28 та ч. 2 ст. 62 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", оголошено попередження, вказано на неприпустимість в подальшому порушень чинного законодавства.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Україна" - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що для кваліфікації дій як таких, що можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків у Нацради відсутні експертні повноваження, і вона не мала повноважень робити відповідний висновок при прийнятті оскаржуваного рішення.

Чинним законодавством не визначено чітких критеріїв, за якими програми або їх відеосюжети можуть бути віднесені до категорії таких, що можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися.

Щодо використання Нацрадою в якості доказу рішення Громадської ради при Нацраді від 07.03.2017 р. №5 (вх. №16/1743 від 22.03.2017 р.) позивач зазначає, що згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" Нацрада не може делегувати свої повноваження третім особам, а Положенням Нацради "Про Громадську раду при Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення" не передбачено надання правових та експертних висновків на предмет наявності інформації, що може зашкодити неповнолітнім.

Також позивач зазначає, що відповідь Асоціації психологів України на запит Нацради від 18.05.2017 р. не містить достатньо інформації для того, щоб вважати її експертним висновком.

Позивач не згоден з висновком про те, що у передачі "Говорить Україна" від 06.02.2017 р. (з 19:15 до 21:00) були присутні сцени з наслідками насилля, демонструванням крові, понівеченого людського тіла, оскільки вона позбавлена постановок.

Згідно акту перевірки встановлено лише наявність 1 ознаки згідно ч. 5 ст. 28 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", тоді як необхідним є наявність вказаних у ній трьох ознак програм та передач, що заборонені до розповсюдження; не зазначено, в чому полягає здатність програми впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва.

Під час розгляду справи позивачем надано в якості доказу висновок експерта за результатами психологічного дослідження №35/18 від 19.03.2018 р., складеного на замовлення позивача в порядку ст. 104 КАС України, згідно якого у передачі "Говорить Україна" від 06.02.2017 р. (з 19:15 до 21:00) не містяться фрагментів, зміст яких може завдати шкоди фізичному, інтелектуальному, духовному, психічному чи моральному розвитку неповнолітніх (дітей, підлітків) та юнацтва, не здатний шкідливо впливати на їх розвиток, не містить сцен, які викликають жах.

Відповідач - Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог Законів України "Про телебачення і радіомовлення", "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення", згідно передбаченої процедури розгляду справи про дотримання вимог законодавства про телебачення і радіомовлення.

Рішення Громадської ради при Нацраді від 07.03.2017 р. №5 (вх. №16/1743 від 22.03.2017 р.) не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення, тоді як такою підставою були результати моніторингу, про що вказано в акті перевірки.

Щодо наданого висновку експерта за результатами психологічного дослідження №35/18 від 19.03.2018 р. відповідач зазначив про те, що він є неналежним та недопустимим доказом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 70 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" від 21.12.1993 р. № 3759-XII (в редакції станом на 06.02.2017 р.) Національна рада здійснює контроль за дотриманням та забезпечує виконання вимог: законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення.

Згідно ч. 1, 2, 5, 6 ст. 72 Закону № 3759-XII санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення застосовуються за рішенням суду або, у встановлених цим Законом випадках, за рішенням Національної ради.

Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону та/або умов ліцензії.

Національна рада приймає рішення про застосування санкцій на підставі наданих документальних свідчень, актів перевірки чи подання визначених цим Законом органів державної влади.

Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 Закону № 3759-XII питання про порушення ліцензіатом законодавства або умов ліцензії розглядаються на засіданні Національної ради в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення".

Національна рада починає розгляд питання про порушення ліцензіатом законодавства або умов ліцензії на підставі актів перевірки.

Згідно ч. 1, 4 ст. 74 Закону 3759-XII за результатами розгляду питання про порушення ліцензіатом законодавства або умов ліцензії Національна рада приймає рішення про: а) визнання порушення і застосування передбачених цим Законом санкцій.

Відповідальність за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення встановлюється на підставі документальних свідчень, актів перевірки телерадіоорганізацій, звернень визначених цим Законом органів державної влади.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" від 23.09.1997 року №538/97-ВР виключно на засіданнях Національної ради: приймаються рішення про застосування санкцій та про звернення до суду із заявою про анулювання ліцензії.

В даному випадку оскаржуване рішення №750 від 18.05.2017 р. "Про результати позапланової перевірки ТОВ "ТРК "Україна", м. Донецьк (НР №00217-м від 23.07.2013, ефірне мовлення, логотип "УКРАЇНА") прийнято Нацрадою за наслідками призначеної позапланової перевірки за зверненням ГО "Детектор Медіа", в межах повноважень Нацради, згідно передбаченої вказаними Законами, а також Інструкцією про порядок здійснення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та про порушення законодавства про рекламу, затвердженої рішенням Нацради від 08.02.2012р. № 115, процедури.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про здійснення контрольного заходу та прийняття рішення за його наслідками на порушення передбачених законодавством підстав та процедури.

Щодо висновку акту перевірки та оскаржуваного рішення по суті суд зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 28 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" від 21.12.1993р. № 3759-XII (в редакції станом на 06.02.2017 р.) ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону, а також програми, здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, і програми, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону № 3759-XII не допускається використання телерадіоорганізацій для, в тому числі, необґрунтованого показу насильства; трансляції програм або їх відеосюжетів, які можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися.

Згідно ч. 1, 2 ст. 62 Закону № 3759-XII при створенні, підготовці та розповсюдженні телерадіопрограм та передач телерадіоорганізації і провайдери програмної послуги зобов'язані дотримуватися вимог законодавства України про захист суспільної моралі.

Телерадіоорганізаціям забороняється розповсюджувати, а також анонсувати програми та передачі, які можуть зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва, крім як протягом ефірного часу в добовому відрізку з 23.00 до 6.00 та на каналах з обмеженим доступом.

Такі програми або передачі повинні мати спеціальне попередження і відповідно позначатися в розкладі програм телерадіоорганізацій та спеціально позначатися безпосередньо перед їх трансляцією.

Як встановлено під час позапланової перевірки, і не заперечується позивачем, 06.02.2017 р. з 19:15 до 21:00 на телеканалі "Україна" відбулася трансляція передачі "Говорить Україна". У передачі використано зображення з демонструванням крові, понівеченого людського тіла, а саме - скривавлене обличчя вбитого 17-річного хлопця з виколотим оком. Передача не мала спеціального попередження та позначення щодо змісту безпосередньо перед її трансляцією.

Вказаний фрагмент передачі був кваліфікований Нацрадою як такий, що містить ознаки порушення позивачем як ліцензіатом вимог аб. 8 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 28 ч. 2 ст. 62 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", що і стало підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Ознайомившись з наданими доказами та поясненнями сторін, записом фрагменту вказаної передачі, суд погоджується з вказаним висновком Нацради з огляду на наступне.

Здатність впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, а також визначення сцен, які викликають жах, сцен вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцен (передач), які можуть зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва є оціночною категорією, і чинне законодавство не містить методики здійснення відповідної оцінки.

Відсутність відповідної методики сама по собі не може бути підставою для висновку про неможливість взагалі кваліфікації будь-якого програмного продукту як такого, що підпадає під вказані ознаки.

Відповідно, кваліфікація змісту програмного продукту як такого, що підпадає під вказані ознаки, є дискреційною за своїм характером, і Нацрада як суб'єкт владних повноважень зобов'язана обґрунтувати, на яких підставах відповідний висновок зроблено.

В даному випадку згідно змісту оскаржуваного рішення відповідний висновок Нацради зроблено з врахуванням рішення від 07.03.2017 р. №15 Громадської ради при Нацраді, на засіданні якої була предметом обговорення передача "Говорить Україна" від 06.02.2017 р. з 19:15 до 21:00, листа Асоціації психологів України від 18.05.2017 р. №24/175, у якому на запит Нацради висловлено однозначну категоричну позицію щодо подібних передач та їх впливу на глядача (особливо неповнолітнього), а також власного судження Нацради як колегіального органу.

Щодо вказаних доказів, використаних Нацрадою для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що за відсутності врегульованої процедури для прийняття рішення про відповідність або невідповідність програмного продукту аб. 8 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 28 ч. 2 ст. 62 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" Нацрада може звертатися до спеціалізованих установ з метою з'ясування їх думки щодо змісту програмного продукту, яка може враховуватися, проте не є визначальною для прийняття рішення про наявність у діях ліцензіата порушень та притягнення його до відповідальності.

Надана копія листа Асоціації психологів України від 18.05.2017 р. №24/175 за своїм характером не є висновком спеціаліста або експерта, проте отримання саме висновку спеціаліста або експерта за встановленою формою для прийняття Нацрадою рішення не передбачено.

Згідно змісту вказаного листа в ньому міститься посилання на конкретний програмний продукт, щодо якого висловлено прохання про надання позиції, а також зазначається про те, що подібні передачі вже були предметом розгляду Асоціації неодноразово, і з вказаного приводу у Асоціації є категорична позиція. Лаконічність відповіді пояснюється саме цим згідно її змісту.

Щодо рішення від 07.03.2017 р. №15 Громадської ради при Нацраді, то воно надано на звернення Нацради від 13.03.2017 р. №17/464 та 23.02.2017 р. №24а/5.

Згідно ч. 3 Положення про Громадську раду при Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення, затвердженого рішенням Нацради від 30.06.2005 р. №434 (в редакції станом на березень 2017 р.) основними завданнями Громадської ради є, зокрема, сприяння реалізації громадянами конституційного права на участь в управлінні державними справами; забезпечення врахування громадської думки у процесі підготовки та виконання рішень Національної ради; здійснення заходів щодо організації та проведення консультацій з громадськістю згідно з Порядком проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, проведення моніторингу порушень прав і свобод громадян в телерадіопросторі України, поширення відповідної інформації.

Згідно ч. 6 Положення Громадська рада з метою виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, отримувати для громадської експертизи проекти нормативно-правових рішень Національної ради; надавати Національній раді пропозиції з питань, віднесених до компетенції Громадської ради; утворювати постійні та тимчасові робочі групи за напрямами роботи, брати участь в будь-якій діяльності, що ведеться під егідою Національної ради.

Рішення від 07.03.2017 р. №15 не є рішенням за наслідками громадської експертизи проекту нормативно-правового акту, а висловлення думки щодо питання, яке відноситься до компетенції Нацради, і враховується Нацрадою при прийнятті рішення разом з іншими матеріалами перевірки.

Суд звертає увагу на те, що вказане рішення не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення про накладення на позивача санкції, і не було підставою для проведення самої позапланової перевірки, тому відповідні заперечення позивача не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на викладене Нацрада могла при прийнятті оскаржуваного рішення використовувати вказані документи та враховувати чи не враховувати викладену у них позицію, і посилання на них в рішенні, а також звернення до вказаних установ для з'ясування їх думки зі спірного питання порушенням чинного законодавства не є.

Згідно ч. 1 ст. 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Використовуючи вказане право, позивачем надано до суду висновок експерта за результатами психологічного дослідження №35/18 від 19.03.2018 р., складений експертом, кандидатом психологічних наук, старшим науковим співробітником Н.В.Алікіною (ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива"), згідно якого у передачі "Говорить Україна" від 06.02.2017 р. (з 19:15 до 21:00) не містяться фрагменти, зміст яких може завдати шкоди фізичному, інтелектуальному, духовному, психічному чи моральному розвитку неповнолітніх (дітей, підлітків) та юнацтва, не здатний шкідливо впливати на їх розвиток, не містить сцен, які викликають жах.

З приводу використання в якості доказу вказаного висновку експерта суд зазначає наступне.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

В даному випадку, згідно змісту наданого експертного висновку в ньому зроблено акцент не на конкретних кадрах програмного продукту та їх характеристиках, а на контексті програми в цілому, в якій було використано відповідні кадри.

Зокрема, експертом зазначається, що експозиція статичного зображення - фотографії закривавленого понівеченого обличчя (включаючи використаний прийом контрасту) - є короткочасною; виключаючи психологічно виправдані негативні емоційні реакції ситуаційного характеру, підтримує висловлювання, є невід'ємною від них, поглинається ними, тобто, не виконує ролі автономного інформаційного компоненту, маючи функціональне навантаження наочного наголосу на жахливій події (арк. 9 висновку); експозиція фотографії понівеченого обличчя (короткотривалого статичного зображення) має функціональне навантаження наочного наголосу на жахливості, нелюдськості події (арк. 12 висновку); у передачі не спостерігається тенденції до упередженого подання інформації, акцентується критичне, не пасивне сприйняття та ставлення до інформаційних повідомлень (арк. 13 висновку); в інформаційному полі передачі... відсутня спрямованість на позитивне прийняття насильства та жорстокості, на виключення цих (та будь-яких інших) варіантів деструктивної поведінки у спілкуванні та соціальну взаємодію поміж людьми, тобто, досліджувана передача не має комунікативної інтенції, що потенцією негативний вплив на аудиторію глядача (арк. 17 висновку), тощо.

Саме з огляду на відсутність загальної спрямованості програмного продукту на демонстрацію насилля та жорстокості, використання фотографій понівеченого обличчя виключно в якості функціонального навантаження на жахливості події експертом зроблено висновок про відсутність у програмному продукті фрагментів, що можуть завдати шкоди фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва.

При цьому, у п. 2 експертного висновку зазначено також про те, що передача не містить сцен, які викликають жах, а саме, сцен вбивства, фізичного, психологічного насилля.

Зі змісту експертного висновку не є зрозумілим, на підставі чого зроблено вказаний висновок, тоді як у самому висновку описано використання у програмному продукті фотографії закривавленого понівеченого обличчя.

Між тим, саме використання цього зображення стало підставою для висновку Нацради про розповсюдження позивачем як ліцензіатом програми, що містить сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), що, в свою чергу, стало підставою для висновку про розповсюдження позивачем як ліцензіатом програми, здатної впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва.

Оскільки у висновку експерта не спростовано факт розповсюдження позивачем як ліцензіатом програми, що містить сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), тоді як наголос зроблено на його функціональну спрямованість, а не зміст, суд відхиляє висновок експерта.

Окремо суд зазначає, що логічне та контекстне тлумачення ч. 5 ст. 28 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" від 21.12.1993р. № 3759-XII, в якій використано словосполучення сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), не дає підстави для висновку про те, що передбачене обмеження стосується саме постановочних сцен і не поширюється на статичні зображення (фотографії), тому відповідні заперечення позивача також не можуть бути взяті до уваги.

Також суд зазначає, що згідно ч. 1, 2 ст. 62 Закону № 3759-XII розповсюдження програм та передач, які можуть зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва, дозволено в добовому відрізку з 23.00 до 6.00 та на каналах з обмеженим доступом, а також за умови наявності спеціального попередження, тому позивач при виготовленні програмного продукту може використовувати такі статичні зображення або сцени, але з вказаними обмеженнями.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про те, що оскаржуване рішення вказаним принципам суперечить.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 09.01.2019 р.