Справа № 750/12932/18
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/23/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю позивача, представника відповідача Рубаненко Н.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №3 Батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іллющенка Дмитра Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

28 листопада 2018 року позивач звернувся з позовом та просив суд скасувати постанову серії НК №404487 від 13.11.2018 року винесену інспектором Іллюющенко Д.С. про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по адміністративній справі закрити. Одночасно просив поновити строк на оскарження вказаної постанови, оскільки отримав по пошті 21.11.2018 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.11.2018 року на 75 км автодороги Київ - Нові Яриловичі був зупинений працівниками патрульної поліції, які пояснили, що швидкість руху автомобіля під керуванням позивача склала 99 км на годину. Проте вказана постанова була складена без участі позивача, де зазначено неправдиву інформацію, про те що останній відмовився від підпису та отримання даної постанови.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що рухався зі швидкістю 79 км на годину, інспектором не було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у його присутності та права не були роз'яснені.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.11.2018 року у відношенні позивача інспектором взводу №1 роти №3 Батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Іллющенко Дмитром Сергійовичем було винесено постанову (серія НК №404487) про накладення штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, він рухався зі швидкістю 79 км на годину, в потоці руху з відео фіксації не вбачається дійсне фіксування швидкості руху транспортного засобу, саме автомобіля позивача, а тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Проте, такі доводи позивача не узгоджуються із ПДР, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом та вбачається з постанови, 13.11.2018 року о 10 год. 15 хв. позивач керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ SPRINTER» д.р.н. СВ 4949 ВА на автомобільні дорозі Київ- Нові Яриловичі на 75 км М01 (с. Єрків Чернігівської області) рухався зі швидкістю 99 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 49 км/год, чим порушив вимоги п.п. 12.4 ПДР України, і таким чином, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно вимог пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дане правопорушення було зафіксовано на камеру 052, швидкість руху транспортного засобу зафіксовано за 430 метрів від автомобіля позивача лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/10, серійний номер ТС 001134.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду відеозапис подій, які мали місце під час руху транспортним засобом під керуванням позивача, де останній рухався зі швидкістю 99 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення позивачем вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Таким чином, викладені позивачем у позовній заяви обставини, що не перевищував швидкість понад 20 км/год, не відповідають дійсності, оскільки в судвому засіданні надав пояснення про рух його автомобіля зі швидкістю 79 км/год, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову.

Разом з тим, в ході розгляду справи не було встановлено порушення працівником патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно запису подій вбачається, що позивачу були роз'яснені його права, останній прохав інспектора попередити його та направити постанову.

Відповідно до ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 1 ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний Кодекс України про адміністартивні правопорушення не вимагає розгляду питання про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР в певному приміщенні.

Відповідно до п. 4 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, інспектор Іллющенко Д.С. при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Не встановлено судом порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №3 Батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іллющенка Дмитра Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №3 Батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іллющенка Дмитра Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута