Справа № 826/2404/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 січня 2019 року

Київ

справа №826/2404/17

адміністративне провадження №К/9901/69074/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №826/2404/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

26 грудня 2018 ОСОБА_2 звернувся до суду касаційної інстанції із скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №826/2404/17.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини п'ятої цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, згідно ч.4 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно ст.50 (Примітка) Закону України «Про запобігання корупції» під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Прем'єр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б", та особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої - третьої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 працював на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Дарницького районного управління РУ ГУ МВС України в м. Києві та обіймав звання старшого лейтенанта міліції та у розумінні Закону України "Про запобігання корупції" не займав відповідальне та особливо відповідальне становище, а тому справа відноситься до категорії незначної складності.

У касаційній скарзі не наведено будь-яких доводів про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Також приписами пункту 1 частини 2 статті 333 КАС України передбачено, що &?е;…&?е; у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком &?и;…&?с;.

Так, предметом касаційного оскарження є також постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року про скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року та залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення позивача до суду та визнання причин даного пропуску неповажними.

З тексту рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що суд, залишаючи позовну заяву без розгляду через неповажність причин пропуску позивачем строку звернення із позовом до суду використовував позицію , викладену у постанову Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 826/9774/16.

За такого правового врегулювання Суд вказує на відсутність підстав вважати, що, за наслідками розгляду такої скарги, рішення суду касаційної інстанції буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що, з огляду на зазначене, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пунктів 1,5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, а також якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою .

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 328, 333 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №826/2404/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа