Справа № 280/79/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

08 січня 2019 року Справа № 280/79/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Новікова І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову за позовною заявою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач 1, УДВС), Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач 2, Відділ примусового виконання рішень), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню від 30.11.2018 ВП №57822726 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 14892,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України, відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 статті 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Так, позивачем в якості відповідачів зазначено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Разом з тим, відповідно ч.1 ст.6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

За таких обставин, суд зазначає, що Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не є органом державної виконавчої служби в розумінні статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

В даному випадку належним відповідачем у справі може бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, оскільки Відділ примусового виконання рішень є його структурним підрозділом.

В свою чергу, позивач хоча і самостійно зазначає про те, що належним відповідачем є Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, разом з тим, не обґрунтовано зазначає в якості другого відповідача Відділ примусового виконання рішень, який є структурним підрозділом відповідача 1.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.161 КАС України суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Суддя звертає увагу на ту обставину, що в даному випадку Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не виступає суб'єктом владних повноважень, а звертається до суду як боржник у виконавчому провадженні, у зв'язку з чим повинен подати до суду копію позовної заяви та додані до неї документи для відповідача.

Частиною 3 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, відповідно до приписів п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою встановлено ставку судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1921,00 грн.

За таких обставин, позивачу належало сплатити судовий збір в розмірі 1921,00 грн., проте, позивачем до матеріалів справи не надано документів на підтвердження сплати судового збору, в розмірі та порядку встановленому Законом України «Про судовий збір», або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.01.2018 у справі №565/256/15-ц, як на підставу відсутності у позивача обов'язку сплатити судовий збір, суд не приймає з огляду на те, що зазначена постанова прийнята на підставі інших норм права, що регулюють порядок звернення до суду зі скаргою в рамках цивільного судочинства.

Зокрема, у справі №565/256/15-ц судами розглядалась скарга боржника за виконавчим документом виданим саме в рамках цивільної справи №565/256/15-ц, яка подана в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, відповідно до ч.1 ст.447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, ЦПК України передбачено окремий порядок оскарження дій, бездіяльності чи рішень органів ДВС пов'язаних з виконанням судових рішень ухвалених в порядку ЦПК України, а саме визначено те, що скарга подається в рамках тієї справи за якою було видано виконавчий документ, що і зумовило висновок Верховного Суду про те, що не підлягає сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

В свою чергу, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає загальні підстави для звернення до суду саме з позовною заявою, а не в порядку контролю за виконанням рішення в іншій адміністративній справ, у зв'язку з чим статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на позивача покладено обов'язок сплатити судовий збір за звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 287 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що оскаржувана постанова надійшла на адресу об'єднаного управління 06.12.2018 за вхідним №13148/11-27, проте із позовною заявою позивач звернувся до суду лише 03 січня 2019 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, в якому до суду надійшла вищевказана позовна заява, тобто із пропуском встановленого строку звернення до суду.

Заяви із зазначенням поважних причини пропуску строку звернення позивачем до суду не подано.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ст. 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені в ст.167 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху із наданням позивачу строку для обґрунтування причин не звернення з позовом до суду та подання відповідної заяви, з урахуванням вимог статті 167 КАС України.

Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам КАС України, а тому, згідно з ч.1 ст.169 КАС України, вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

уточненої позовної заяви із зазначенням належного відповідача по справі, а саме органу державної виконавчої служби, з урахуванням приписів мотивувальної частини ухвали суду (в двох примірниках);

копії позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача;

оригіналу платіжного документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (сплатити 1921,00 грн.) на р/р 4010, отримувач коштів УК у Дніпровському районі м. Запоріжжя/Дніпр./22030101, банк - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, .

заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, із зазначенням поважних підстав пропуску строку звернення до суду або зазначенням підстав за яких позивач вважає, що строк звернення ним не пропущено.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя І.В. Новікова