Справа № 160/8075/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року Справа № 160/8075/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Нова» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8075/18 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження з викликом сторін на 26.11.2018 р. о 10:20 год.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
У судове засідання 26.11.2018 р. представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Для повторного виклику представника відповідача, розгляд справи відкладено до 10.12.2018 р. о 11:10 год.
У судове засідання 10.12.2018 р. представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Для повторного виклику представника відповідача, розгляд справи відкладено до 19.12.2018 р. о 11:15 год.
У судове засідання 19.12.2018 р. сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання. Для повторного виклику сторін, розгляд справи відкладено до 26.12.2018 р. о 13:30 год.
22.12.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі з приводу нарахування штрафу за спірним податковим повідомленням-рішенням.
У судове засідання 26.12.2018 р. сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Враховуючи законодавчо визначені гарантії щодо розгляду справи належним судом у розумний строк, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у письмовому провадженні, право на яке передбачено ст.205 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Пунктом 16.1 статті16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Так, не погоджуючись з висновками акту перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями за наслідками такої перевірки позивач звернувся зі скаргою до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, яка була частково задоволена (рішення №3604/10/04-36-10-08-09 від 13.06.2014 р.).
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 р. по справі № 804/7179/14 за адміністративним позовом Приватного підприємств "Нова" до Державної податкової інспекції в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень відмовлено задоволенні позову повністю.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №804/7179/14 від 09.04.2015 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вищий адміністративний суд України від 15 червня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Нова» і постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 р. у справі № 804/7179/14.
Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи №804/7179/14) постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Отже, рішення по суті справи №804/7179/14 набрало законної сили 09.04.2015 р.
Згідно п.п. 19-1.1.24 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.29 п.20.1 ст.20, пп.14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов'язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу. Контролюючі органи мають право: приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, заборгованість набула статусу податкового боргу 09.04.2015 р. (з урахуванням адміністративного та судового оскарження).
Згідно п. 101.1., п.101.2., п. 102.3., ст.101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Згідно п. 102.1., п. 102.2. ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Порядок №577 Міністерства доходів і зборів України Про затвердження порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків» від 10.10.2013 р. (надалі - Порядок №577) відображає та деталізує процедуру писання безнадійного податкового боргу, визначену Податковим кодексом країни та передбачає, що: «безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.
У відповідності до п. 3.1 розділу 3 Порядку №577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадках, визначених у підпункті 1 та абзаці другому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата набрання чинності відповідним рішенням суду; у випадку, визначеному в абзаці третьому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата підписання акта опису спадкового майна; у випадку, визначеному в абзаці четвертому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата, визначена в даних відповідних органів; у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів; у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов'язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили; у випадку, визначеному в підпункті 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата припинення, зазначена у відповідному повідомленні державного реєстратора.
Відповідно до п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України уразі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Контролюючі органи згідно з пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Верховний суд у Постанові від 06.02.2018 р. по справі №807/2097/16 висловив наступну правову позицію. Пункт 101.1 статті 101 Податкового кодексу України визначає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний податковий борг» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку явності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, отже бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з ня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.
Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.
З урахуванням положень пп.101.2.3 ст.101 Податкового кодексу України, означений податковий борг отримав статус безнадійного з 09.04.2018 р.
Відповідно, порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, зазначеного п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України позивачем не було здійснено, оскільки така сплата ним не проводилась, що нівелює застосування до нього наслідків застосування штрафних санкцій на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за наслідками камерільної перевірки.
Решта доводів висновків суду по суті спору не спростовує.
При цьому судом враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Також, суд враховує, що згідно пп. 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку - в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідачем правомірність свого рішення перед судом не доведена.
За наведених обставин у сукупності, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, позовні вимоги задоволенню.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
Позовну заяву Приватного підприємства «Нова» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити;
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 26.12.18

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун