Справа № 265/8320/18
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/8320/18
Провадження №2-а/265/25/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Себко Г.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капралу поліції Оголюк Юрія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

третя особа: Управління патрульної поліції в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капралу поліції Оголюк Юрія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що 22 вересня 2018 року поліцейським роти 1 батальйону 3 роти УПП в Донецький області капралом Оголюк Ю.А. було прийнято постанову ЕАВ №614855 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. В своїх позовних вимогах зазначав, що 22 вересня 2018 року рухаючись зі сторони вулиці Торгової в сторону вулиці Набережної в Центральному районі міста Маріуполя здійснив обгін тролейбуса без виїзду на трамвайну колію, зустрічного напрямку, а його автомобіль здійснив рух поряд суцільної лінії дорожньої розмітки. Також зазначає, що поліцейський не роз'яснив йому права та обов'язки, у зв'язку з чим, просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №614855 від 22 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП.

Позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву с проханням розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач до зали судових засідань не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив розглядати справу без його участі, у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування такої позиції зазначив, що діяв згідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Права, передбачені ст. 268 КУпАП позивачу були роз'яснені.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із постанови по справі про адміністративне правопорушення від 22 вересня 2018 року, серії ЕАВ № 614855, 22 вересня 2018 року о 15 годині 01 хвилин, ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLVO 440, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Набережній в місті Маріуполі здійснив виїзд на відокремлену від проїзної частини трамвайну колію, чим порушив п. 11.9. ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.122 КпАП України.

Згідно постанови серії ЕАВ №614855 від 22 вересня 2018 року, прийнятої інспектором поліції, на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Відповідно до п.11.9. Правил дорожнього руху України, забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Так, частиною 2 статтею 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 статті 258 КпАП України, органи Національної поліції України звільнено від обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КпАП України, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи, відповідачем на підтвердження законності складення постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАВ № 614855 від 22 вересня 2018 року, було долучено письмові заперечення та відеозапис № , № 068002037, № .

Однак згідно постанови ЕАВ № 614855 від 22 вересня 2018 року, в п.9 «До постанови додається» взагалі не вказано, які саме докази, або відео долучаються. Тоб то в самій постанові, відео з номерами , 068002037, як доказ не зазначено.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв'язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 614855 від 22 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис та не має номеру відеозапису.

При цьому, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення не лише у випадку фіксації правопорушення здійсненої у автоматичному режимі, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за № 524/5536/17 від 15 листопада 2018 року.

Також суд звертає увагу, що як вбачається з відео з нагрудних камер працівника поліції, яке міститься у файлі , не можливо встановити, що саме автомобіль VOLVO 440, з державним номерним знаком АН 4196 ВА, виїжджаючи з вулиці Торгової на вулицю Набережну в Центральному районі міста Маріуполя, виїхав на відокремлену від проїзної частини трамвайну колію. Згідно наданого відео , автомобіль зовні схожий на автомобіль позивача, порушив правила ПДР України. Номерний знак автомобіля на відео не ідентифікується.

Також відповідно до ст.. 276 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення, розглядається за місцем його вчинення.

Однак згідно пояснень позивача, та як зафіксовано на нагрудних камерах працівника поліції, автомобіль позивача було зупинено на вулиці Голубенко в Лівобережному районі міста Маріуполя. Тоб то на дуже великій відстані від місця нібито вчиненого правопорушення, і підтвердження того, що весь час працівники поліції рухалися саме за автомобілем позивача, та намагалися його зупинити, суду надано не було.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд прийшов до переконання що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення водієм ОСОБА_1 п. 11.9 ПДР України, та відповідно вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КпАП України, у зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, частково, а постанова про накладення адміністративного стягнення ЕАВ № 614855 від 22 вересня 2018 року - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області капралу поліції Оголюк Юрія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 614855 від 22 вересня 2018 року - скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення було складено та підписано 9 січня 2019 року.

Суддя: