Справа № 825/1360/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2019 року

Київ

справа №825/1360/16

адміністративне провадження №К/9901/14055/18, К/9901/14058/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 825/1360/16

за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, державного реєстратора Пронікова Андрія Олександровича, Чернігівської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого судді Беспалова О.О., суддів Грибан І.О., Губської О.А., -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Пронікова А. О. від 30 грудня 2015 року № 27693634 про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, згідно з яким за ТОВ «Виробничо - комерційне підприємство «Пегас» зареєстровано право власності на об'єкт нерухомості - виставковий майданчик автомобілів, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 та видано свідоцтво від 30 грудня 2015 року;

- визнати недійсним свідоцтва про право власності на виставковий майданчик автомобілів від 30 грудня 2015 року, індексний номер 51268577.

Позов обґрунтовано тим, що при проведенні державної реєстрації на вказаний об'єкт реєстраційним органом не було враховано, що заявник ТОВ «Виробничо - комерційним підприємством» «Пегас» не мав в наявності діючий договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1, на якому знаходиться даний об'єкт нерухомості. Окрім того не надано документів, на підтвердження прийняття в експлуатації зазначеного об'єкта, як об'єкта нерухомості. Відтак, прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності на виставочний майданчик автомобілів за ТОВ «Виробничо-комерційним підприємством» «Пегас» відбулося з порушенням норм діючого законодавства, а відповідно і видане на підставі цього рішення свідоцтво про право власності на нерухоме майно (виставочний майданчик автомобілів за адресою АДРЕСА_1) від 30 грудня 2015 року є недійсним, а отже прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно є незаконним та підлягає скасуванню.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 23 серпня 2016 року відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що заявником ТОВ «Виробничо - комерційне підприємство» «Пегас» було подано визначені чинним законодавством для реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна документи в повному обсязі, а реєстратором перевірено зміст поданих документів у порядку визначеному чинним законодавством, тому прийняте відповідачем оспорювані рішення та свідоцтво є законним та такими, що відповідають чинному законодавству.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою 20 жовтня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вчинення реєстраційної дії відповідачем, суперечить суті Закону України 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), на підставі якого було вчинено цю дію, оскільки виставочний майданчик автомобілів не є нерухомим майном, речові права та обтяження на яке підлягають реєстрації за Законом № 1952-IV.

03 та 04 листопада 2016 року ОСОБА_2 та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас», відповідно, звернулись до Вищого адміністративного суду України із касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року - залишити в силі.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що позивач фактично визнає законність ухваленого судом першої інстанції судового рішення про відмову в задоволення позову. При цьому, позивач зазначає, що посилання апеляційного суду в оскаржуваній постанові на встановлені фактичні обставини у господарській справі № 927/1466/14 та адміністративну справу № 750/6166/14 є безпідставним, оскільки в жодній з них не оскаржується рішення реєстратора від 30 грудня 2015 року та свідоцтво про право власності від цієї ж дати.

В свою чергу, ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» мотивує свою касаційну скаргу тим, що ним було подано державному реєстратору документи в повному обсязі, визначені чинним законодавством для реєстрації право власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна, а реєстратором перевірено зміст поданих документів у порядку визначеному чинним законодавством, а відтак висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Вищий адміністративний суд України ухвалами від 04 та 14 листопада 2016 року відкрив касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами та витребував матеріали справи першою ухвалою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційних скарг з огляду на таке.

Суди встановили, що 08 вересня 2005 року між ТОВ «Виробничо - комерційне підприємство «Пегас» (орендар) та Чернігівською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, за яким Чернігівська міська рада передає, а ТОВ «ВКП «Пегас» приймає земельну ділянку площею 0,0982 га за адресою: АДРЕСА_1, у короткострокову оренду, строком на 2 роки для будівництва виставкового майданчика для автомобілів (а. с. 58-61).

Відповідно до акта Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 22 лютого 2007 року (а. с. 62-63) та витягу з рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 липня 2007 року № 37 (а.с. 64) пред'явлений Державній приймальній комісії виставковий майданчик для автомобілів прийнято в експлуатацію.

Згідно з висновком експерта від 24 лютого 2014 року № 02-14д (а.с. 68-72), складеного за результатами проведення експертного дослідження, виставковий майданчик автомобілів площею 982,0 кв. м з приміщенням охорони площею 5,7 кв. м ТОВ «Виробничо - комерційне підприємство» «Пегас» за адресою АДРЕСА_1 - є об'єктом нерухомого майна.

У 2015 році ТОВ «Виробничо - комерційне підприємство» «Пегас» звернулось до реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - виставочний майданчик автомобілів, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1, надавши державному реєстратору усі необхідні документи.

Рішенням від 30 грудня 2015 було зареєстровано за ТОВ «Виробничо - комерційним підприємством» «Пегас» права власності на об'єкт нерухомості - вказаний виставочний майданчик автомобілів. На підтвердження прийнятого рішення державний реєстратор видав ТОВ «Виробничо-комерційним підприємством» «Пегас» свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості від 30 грудня 2015 року (а.с. 73).

Також суди встановили, що у господарській справі № 927/1466/14 набрала законної сили постанова Київського апеляційного господарського суду від 09 червня 2015 року, якою визнано недійсним свідоцтво на право власності ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» від 05 березня 2014 року на виставковий майданчик автомобілів у складі приміщення охорони, літ. «А-1», загальною площею 6,7 кв.м, площадку загально площею 982 кв.м, огорожу загальною площею 279 кв.м за ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» за ідентифікаційним номером витягу 18628443, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 за адресою: АДРЕСА_1, виданого реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області. Постановою Вищого господарського суду України від 09 грудня 2015 року вказану постанову апеляційного суду залишено без змін.

При цьому, у цій господарській справі № 927/1466/14 було встановлено, що виставочний майданчик автомобілів, щодо якого була проведена державна реєстрація прав ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас», складається з приміщення охорони, загальною площею 6,7 м.кв., майданчик, укритий асфальтобетоном - 982 м.кв, і огороджений з усіх сторін металевим парканом - 279 м.кв. Тому виставочний майданчик автомобілів не є нерухомим майном, речові права та обтяження на яке підлягають реєстрації за Законом № 1952-IV.

Окрім цього, у справі, яка розглядається, суди встановили, що Чернігівська міська рада звернулась з позовом до державного реєстратора реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Пронікова Андрія Олександровича, ТОВ «Пегас», ОСОБА_2, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Паркування та ринок», в якому просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 квітня 2016 року виставочного майданчика автомобілів у складі: приміщення охорони літ «А-1», загальною площею 6,7 кв.м, майданчик, загальною площею 982 кв.м, огорожа, загальною площею 279 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, укладений 19 квітня 2016 року між ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» та ОСОБА_2;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29318763 від 19 квітня 2016 року приватного нотаріуса Белової Ольги Степанівни Чернігівського міського нотаріального округу про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на виставочний майданчик автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 від 30 грудня 2015 року, індексний номер: 51268577, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер 27693634 від 30 грудня 2015 року державного реєстратора реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області Пронікова Андрія Олександровича в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 81-84).

Вказаний позов був предметом розгляду Деснянського районного суду м. Чернігова у цивільній справі № 750/5422/16-ц.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень; далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Колегія суддів, зазначає, що у цивільній справі № 750/5422/16-ц предметом позову, був, зокрема, договір купівлі-продажу виставочного майданчика автомобілів у складі: приміщення охорони літ «А-1», загальною площею 6,7 кв.м, майданчик, загальною площею 982 кв.м, огорожа, загальною площею 279 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, укладений 19 квітня 2016 року між ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» та ОСОБА_2

Отже, на час звернення до суду з позовом та розгляду цієї справи (№ 825/1360/16) в судах першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 була набувачем вказаного автомобільного майданчику, реєстрацію якого нею оспорено у цій справі, та Чернігівською міською радою у цивільній справі № 750/5422/16-ц.

При цьому, як вбачається із рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2017 року у справі №750/5422/16-ц, яким задоволено позовні вимоги Чернігівської міської ради, за ОСОБА_2 19 квітня 2016 року було зареєстровано право власності на цей же об'єкт.

Таким чином, на думку колегії суддів, ОСОБА_2 звернулась до суду саме за захистом своїх майнових прав, як набувача за договором купівлі-продажу майданчика, оскільки на час звернення до суду та розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанції, за встановлених обставин, фактично існувала подвійна реєстрація.

Водночас, зазначеним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова, яке набрало законної сили, скасовано, в тому числі й реєстрацію та свідоцтво, що є предметом спору у цій справі.

Колегія суддів наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Згідно зі статтею 354 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Відповідно до статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

Окрім цього, суд закриває провадження у справі, щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб'єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили (пункт 7).

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись статтями 345, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» задовольнити частково.

Постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду