Справа № 560/4174/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4174/18
РІШЕННЯ

іменем України

09 січня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача Чорної А.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці № 22/624 від 04.12.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф за порушення законодавства про працю в сумі 111 690 грн.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 04.12.2018 року першим заступником начальника Управління держпраці у Хмельницькій області Державної служби України Логвином О.О. прийнято постанову №22/624, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111 690 грн.

Дана постанова прийнята на підставі матеріалів інспекційного відвідування, а саме: акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 15.11.2018 року №22-02/3483-ІВ, проведеного інспекторами праці Управління держпраці у Хмельницькій області.

Позивач стверджує, що вказаний акт складено посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці за результатами здійснення 13.11.2018 року перевірки, а саме інспекційного відвідування з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 законодавства про працю. В ході здійснення інспекційного відвідування представниками відповідача встановлено, що ОСОБА_5 працює в ресторані "ІНФОРМАЦІЯ_1" на посаді бармена-касира, трудовий договір уклала з роботодавцем 12.11.2018 року, до укладення договору протягом місяця проходила стажування.

Виключно на підставі пояснень наданих ОСОБА_5, без перевірки їх іншими документами, а саме: наказами про прийом на роботу ОСОБА_5, трудовими договорами, повідомленнями Державної фіскальної служби про прийом працівника ОСОБА_5 на роботу складено акт матеріалів інспекційного відвідування від 15.11.2018 року №22-02/3483-ІВ.

Позивач вважає, що висновок про те, що трудові відносини між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та працівником ОСОБА_5 оформлені з порушенням норм Кодексу законів про працю України є передчасним.

Позивач не погоджується із прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу, оскільки вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства та є протиправною, а тому звернувся з адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 14.12.2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та надав суду пояснення за змістом даного адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення згідно відзиву поданого на адміністративний позов.

В обгрунтування відзиву зазначила, що під час проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 уповноваженими особами Управління держпраці отримано пояснення від працівника ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_5 до дати офіційного працевлаштування місяць проходила стажування. Чинним законодавством не передбачено стажування найманих працівників, а будь-які інші документи, на які посилається у своїх поясненнях позивач, тобто накази про прийняття на роботу, трудові договори, повідомлення ДФС про прийом працівника на роботу не були надані ОСОБА_3 інспекторам під час проведення інспекційного відвідування. Оскільки під час здійснення своїх повноважень Управління не наділене повноваженнями щодо примусового вилучення документів чи здійснення їх розшуку, встановлення їх достовірності та використовує лише ту документацію, яку надав роботодавець, або іншу документацію належним чином завірену саме пояснення працівника ОСОБА_5 були взяті за основу при складенні акту інспекційного відвідування.

Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Судом встановлено, що позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, 01.04.2016 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець, номер запису №2 019253.

01.06.2018 року ФОП ОСОБА_3 видано наказ №006 про прийняття ОСОБА_5 на роботу на посаду бармена з 04.06.2018 року. 02.06.2018 року позивачем на виконання норм Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» сформовано повідомлення про прийняття працівника на роботу з 04.06.2018 року та направлено таке повідомлення в електронній формі органу ДФС, що підтверджується квитанцією №2 про отримання повідомлення за №.

09.11.2018 року ФОП ОСОБА_3 видано наказ №09-01 про прийняття ОСОБА_5 на роботу на посаду бармена з 12.11.2018 року. 09.11.2018 року позивачем на виконання норм Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» сформовано повідомлення про прийняття працівника на роботу з 12.11.2018 року та направлено таке повідомлення в електронній формі органу ДФС, що підтверджується квитанцією №2 про отримання повідомлення за №.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 04.06.2018 року прийнята на роботу на посаду бармена по трудовому договору №009 від 04.06.2018 року. 30.10.2018 року ОСОБА_5 звільнена із займаної посади згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін. 12.11.2018 року прийнята на роботу на посаду бармена по трудовому договору №010 від 12.11.2018 року.

Посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці 13.11.2018 року здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3, який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2, ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В ході здійснення інспекційного відвідуванням виявлено, що бармен-касир ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_5 до 12.11.2018 року протягом місяця проходила стажування, трудовий договір оформлено 12.11.2018 року, що підтверджується наданими письмовими поясненнями від 13.11.2018 року.

Відповідно проведеним інспекційним відвідуванням встановлено:

- трудові відносини із ОСОБА_5 із позивачем належним чином не були оформлені починаючи з 11.10.2018 року та враховуючи вказаний ОСОБА_5 місяць «стажування» до оформлення трудового договору, до 11.11.2018 року;

- трудовий договір із ОСОБА_5 у письмовій формі відповідно до вимог частини 1, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України не укладений;

- до початку допуску ОСОБА_5 до роботи своєчасно не подано відповідного повідомлення до органів ДФС, згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Враховуючи виявлені порушення під час перевірки позивача, управлінням Держпраці в Хмельницькій області складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 15.11.2018 року №22-02/3483-ІВ.

16.11.2018 року ФОП ОСОБА_3 отримав акт від 15.11.2018 року №22-02/3483-ІВ, та 20.11.2018 року та надав до Управління держпраці заперечення на вказаний акт.

В запереченнях позивач надав пояснення щодо оформлення трудових відносин із працівником ОСОБА_5 на підтвердження яких надав копії відповідних документів.

В подальшому, повідомленням про розгляд справи з накладення штрафу від 23.11.2018 року № 5460/18 позивача проінформовано про те, що розгляд справи з накладення штрафу відбудеться 04.12.2018 року о 10 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_3, 1 поверх, зал засідань.

За результатами розгляду справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на позивача, управлінням Держпраці в Хмельницькій області 04.12.2018 року відповідачем прийнята постанова №22/624, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111 690 грн.

Позивач не погодився із правомірністю постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління Держпраці у Хмельницькій області № 22/624 від 04 грудня 2018 року та звернувся до суду із вимогами про визнання її протиправною та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає.

Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України (надалі - КзпП України) регламентовано, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно із частиною 1 статті 21 КзпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 КзпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно частини 3 статті 24 КзпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

- засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

- на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

- на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами.

Основним документом про трудову діяльність працівника відповідно до статті 48 КзПП України.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року (далі Інструкція) основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів.

Згідно пункту 2.2 Інструкції заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Пунктом 2.4. Інструкції встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

В процесі розгляду справи судом встановлено, що позивачем під час прийому на роботу ОСОБА_5 було дотримано норми КЗпП України, а саме: 01.06.2018 року видано наказ №006 про прийняття ОСОБА_5 на роботу, 04.06.2018 року укладено трудовий договір №009, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 02.06.2018 року повідомлено орган ДФС про прийняття працівника на роботу з 04.06.2018 року, також 09.11.2018 року видано наказ №09-01 про прийняття ОСОБА_5, 12.11.2018 року укладено трудовий договір №010, 09.11.2018 року повідомлено орган ДФС про прийняття працівника на роботу з 12.12.2018 року та відповідно на виконання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників відповідачем велася трудова книжка ОСОБА_5 до якої внесено відповідні записи про прийняття та звільнення із займаних посад працівника.

Пояснення ОСОБА_5 надані посадовим особам відповідача при проведенні інспекційного відвідування про те, що до оформлення трудового договору з 12.11.2018 року вона протягом місяця проходила стажування на робочому місці без укладення трудового договору, суперечать обставинам, встановленим у судовому засіданні, а саме: з 04.06.2018 року по 30.10.2018 року з ОСОБА_5 було укладено трудовий договір, за виконання своїх посадових обов'язків згідно трудового договору вона отримувала заробітну плату. Такі обставини об'єктивно підтверджуються наступними документами: наказом від 01.06.2018 року №006 про прийняття ОСОБА_5 на роботу, трудовим договором від 04.06.2018 року №009, повідомленням про прийняття працівника на роботу, сформованого та відправленого до органу ДФС 02.06.2018 року та копією трудової книжки ОСОБА_5

Позивач також надав документацію, що підтверджує факт отримання ОСОБА_5 заробітної плати, а саме: відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам із зазначенням суми нарахованого єдиного внеску за період з червня по листопад 2018 року, довідки від 06.12.2018 року №КО-00000001 та №КО-00000002 про заробітну плату ОСОБА_5 за період з 04.06.2018 року по 30.10.2018 року та за листопад 2018 року, копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за ІІ та ІІІ квартал 2018 року, звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад 2018 року.

Таким чином, більшість часу періоду стажування, який вказано ОСОБА_5 у своїх поясненнях посадовим особам відповідача, вона перебувала у трудових відносинах з позивачем та отримувала відповідну заробітну плату.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V, заходи контролю здійснюються органами, зокрема, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок від 26.04.2017 року № 295), відповідно до якого інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (далі органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі контрольні повноваження).

Згідно з пунктом 2 Порядку від 26.04.2017 року № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно пунктів 11,12 Порядку від 26.04.2017 року № інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Суд встановив, що при інспекційному відвідуванні інспектором було відібрано пояснення у ОСОБА_5 які були взяті за основу при складенні акту інспекційного відвідування, даний факт підтверджено у відзиві та поясненнях представника відповідача. Жодних підтверджень щодо ненадання позивачем на ознайомлення інспекторів під час проведення інспекційного відвідування будь-якої іншої документації щодо трудової діяльності ОСОБА_5 представником відповідача суду не надано.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_3 з ОСОБА_5, встановлення в судовому засіданні невідповідності пояснень ОСОБА_5 дійсним обставинам справи, суд вважає, що уповноважений контролюючий орган не мав правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці № 22/624 від 04.12.2018 року про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог статті 139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь ФОП ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці витрати зі сплати судового збору в сумі 1 116,91 грн., (одну тисячу сто шістнадцять гривень дев'яносто одну копійку).

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці № 22/624 від 04.12.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф за порушення законодавства про працю в сумі 111 690 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 116,91 грн., (одну тисячу сто шістнадцять гривень дев'яносто одну копійку) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 січня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,Кам''янець-Подільський,Хмельницька область,32300 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1)
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Камянецька, 74,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя В.К. Блонський