Справа № 420/5940/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5940/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального Обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального Обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просить зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області подання про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. (одинадцять тисяч шістсот пятдесят чотири гривні 02 коп.), сплаченого згідно з квитанцією №ПН184661 від 01.06.2018 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2018 року позивачем вперше придбано житло за адресою: 65062, АДРЕСА_1. На виконання вимог п.153 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості такого нерухомого майна, тобто 11 654,02 грн. Проте, відповідно до положень п. 151 Порядку та п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» громадяни, які придбавають житло вперше звільняються від обовязку сплачувати вищезазначений збір, у звязку з чим 13.06.2018 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з письмовою заявою, якою просив відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області подання про повернення позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. Листом від 05.07.2018 року №11253/07 відповідач залишив вищезазначену заяву позивача без виконання, посилаючись при цьому на той факт, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Луганська обл., м.Свердловськ, вулиця Руднічная, будинок 45а та право власності на який виникло 10.12.2015 року. Проте, позивач не погоджується з такою позицією відповідача та вважає вищезазначені дії відповідача, щодо не сформування та не подачі до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області подання про повернення позивачу вищезазначеного збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за відповідним Договором купівлі-продажу квартири протиправними.

Представником Центрального Обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі 0312.2018 року надано до суду відзив на позов (а.с.35-37), в якій відповідач зазначає, що Управління не погоджується з вимогами позивача, вважає їх безпідставними, не логічними, та таким, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» та п.15-1 Порядку сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою КМУ від 03.11.1998 року №1740, платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Проте, позивачем не надано жодних доказів того, що він придбав житло і перебував у черзі на одержання житла або придбав житло вперше. До того ж, згідно наданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 07.06.2018 № 126660481 позивач є власником житлового будинку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 27), право власності виникло 10.12.2015 року, номер запису про право власності 12463606. Таким чином, купівля квартири згідно Договору купівлі - продажу, серія та номер: 7-478 від 01.06.2018 року не є першим придбанням житла. Саме тому надати позивачу подання на повернення збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11 654,05 грн. неможливо. Крім того, Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно. Згідно листа Пенсійного фонду України від 02.06.2003 року № 04/4238 лише у разі надання документу, виданого компетентним органом, який би володів інформацією щодо прав власності на нерухомість, орган Пенсійного фонду прийняв би рішення про звільнення від сплати вищевказаного збору. У своїх поясненнях від 08.01.2019 року представник відповідача зазначив, що на даний час відсутній відповідний правовий механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником позивача 12.11.2018 року надано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його уповноваженого представника.

У звязку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року (а.с.11) придбав квартиру за адресою: 65062, АДРЕСА_1.

Відповідно до квитанції №ПН184661 від 01.06.2018 року позивачем сплачено збір на придбання нерухомості у розмірі 11 654,02 грн. (а.с.14).

Позивач 13.06.2018 року звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою, в якій просив відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області подання про повернення позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. До вказаної заяви позивачем додано копію паспорта, ідентифікаційного коду, договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року, квитанції №ПН184661 від 01.06.2018 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого мана щодо субєкта №126660481 від 07.06.2018 року.

Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі 05.07.2018 року за №11253/07 відповідач надав відповідь, згідно якої зазначив, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого мана щодо субєкта №126660481 від 07.06.2018 року позивач є власником житлового будинку за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 27, право власності виникло 10.12.2015 року, номер запису про право власності 12463606. Таким чином, купівля квартири згідно Договору купівлі-продажу, серія та номер: 7-478 від 01.06.2018 року не є першим придбанням житла. Пенсійного фонду України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно. Згідно листа Пенсійного фонду України від 02.06.2003 року №04/4238 лише у разі надання документу, виданого компетентним органом, який би володів інформацією щодо прав власності на нерухомість, орган Пенсійного фонду прийняв би рішення про звільнення від сплати вищевказаного збору. Відповідно надати подання про повернення позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 11 654,02 грн., не є можливим (а.с20).

Позивач, не погоджуючись з такою позицією відповідача та відмовою щодо задоволення його заяви з проханням сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області подання про повернення позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. із зазначених підстав звернувся до суду із вказаним позовом.

Судом також досліджено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого мана щодо субєкта №126660481 від 07.06.2018 року (а.с15-18). Відповідно до вказаної інформаційної довідки за позивачем зареєстровано один запис щодо житлової нерухомості, право приватної власності на яку виникло у позивача на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2018 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Також, у вказаній довідці в розділі «Актуальна інформація про право власності» міститься запис, відповідно до якого за позивачем зареєстровано право власності на будинок за адресою: Луганська обл., м. Свердловськ, вулиця Руднічная, будинок 45а, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 1376, виданий 10.12.2015, видавник: Марківська державна нотаріальна контора (а.с.17).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 ст.1 Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі Закону №400/97-ВР) передбачено порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з ПКУ. Обєктом оподаткування є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна (абз.2 п.9 ч.1 ст.1 Закону №400/97-ВР).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.2 Закону №400/97-ВР об'єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п.9 ст.1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Постановою КМУ від 03.11.1998 року №1740 затверджений Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, відповідно п.1 якого регулює питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"

Пунктом 15-1 Порядку встановлено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком, зокрема, громадян, які придбавають житло вперше.

Згідно з п.15-3 Порядку нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що позивач при оформленні договору купівлі продажу квартири сплатив збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 11 654,02 грн (квитанція №ПН184661 від 01.06.2018 року). Проте він придбав житло вперше та відповідно підпадає під виключення, встановлені п.15-1 Порядку, тобто є громадянин, який не повинен сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, як громадянин, якій придбав житло шляхом купівлі-продажу нерухомого майна вперше.

Посилання відповідача на той факт, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого мана щодо субєкта №126660481 від 07.06.2018 року позивач є власником житлового будинку за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 27, право власності виникло 10.12.2015 року, номер запису про право власності 12463606, а тому купівля квартири згідно Договору купівлі-продажу, серія та номер: 7-478 від 01.06.2018 року не є першим придбанням житла суд не вважає обґрунтованим, адже даний запис не свідчить про придбання вказаного будинку позивачем за договором купівлі-продажу та не є прямим доказом такого придбання, що в свою чергу слугувало б підставою вважати, що придбана позивачем квартири згідно Договору купівлі-продажу, серія та номер: 7-478 від 01.06.2018 року не є першим придбанням житла і сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу вказаної квартири у розмірі 11 654,02 грн. не підлягає поверненню.

Крім того, підставою виникнення право власності на будинок за адресою: Луганська обл., м.Свердловськ, вулиця Руднічная, будинок 45а, згідно вказаної інформаційної довідки є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 1376, виданий 10.12.2015, видавник: Марківська державна нотаріальна контора (а.с.17).

При цьому, суд зазначає, що відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами. Відсутність відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше в цьому контексті не заслуговують на увагу, оскільки саме держава повинна була створити такий механізм, а не перекладати тягар його відсутності на особу, що не є платником збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 21.08.2018 року при розгляді у касаційному порядку справи №819/657/17 Верховний Суд вважав за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість. Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у п.9 ч.1ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» , визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше. Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у ПФУ права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Верховний Суд зазначив, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Як свідчать матеріали справи, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження про придбання позивачем житла вперше та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013р. N 787.

Пунктом 5 Порядку №787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі №813/1126/17.

Враховуючи вищевикладене та те, що суд прийшов до висновку, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі безпідставно відмовлено позивачу у поверненні сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. (одинадцять тисяч шістсот пятдесят чотири гривні 02 коп.), сплаченого згідно з квитанцією №ПН184661 від 01.06.2018 року у порядку визначеному Порядком №787, суд вважає, що наявні підстави для зобов'язання відповідача сформувати і подати до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. (одинадцять тисяч шістсот пятдесят чотири гривні 02 коп.), сплаченого згідно з квитанцією №ПН184661 від 01.06.2018 року.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального Обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (ідентифікаційний код юридичної особи: 41248812) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області подання про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 01.06.2018 року у розмірі 11 654,02 грн. (одинадцять тисяч шістсот пятдесят чотири гривні 02 коп.), сплаченого згідно з квитанцією №ПН184661 від 01.06.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (ідентифікаційний код юридичної особи: 41248812) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, 65062, АДРЕСА_2);

Відповідач: Центральне Обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, 65121, м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-А).

Суддя П.П. Марин

.