Справа № 480/4084/18
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 р. Справа № 480/4084/18

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Свистун Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4084/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, яка полягає у не усуненні порушень вимог законодавства та не поновленні порушеного права пенсіонера, на що указувалось у скарзі ОСОБА_1 від 10.09.2018 р.,

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити виплату на користь ОСОБА_1 доплати до пенсії за 2016-2017 роки у зв'язку із її перерахунком у сумі 47522,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є пенсіонером МВС, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У зв'язку із виникненням підстав для перерахунку призначеної пенсії, на виконання постанови Зарічного районного суду міста Суми від 09.11.2017 року по справі №591/5458/17 07.02.2018 р. УМВС України у Сумській області виготовило довідку №11/103 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016 р., яку направило до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

Зважаючи на те, що протягом строку, встановленого у ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії згідно довідки №11/103 від 07.02.2018 року не був проведений, позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою про зобов'язання ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії у перерахованому розмірі. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 позовні вимоги задоволено та зобов'язано ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VІІІ, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 р. №11/103.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 у травні 2018 року ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 р. згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України у Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 р. №11/103. Поточні платежі у новому розмірі перерахованої пенсії 12469,01 грн. та доплату до перерахованого розміру за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року відповідач здійснив у червні 2018 року. Оскільки ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області не виконувало судове рішення в частині виплати доплати до перерахованого розміру пенсії за 2016 - 2017 роки Сумський окружний адміністративний суд 25 червня 2018 року задовольнив подану заяву позивача та постановив окрему ухвалу по справі №818/805/18, якою визнав протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області щодо невиконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. в адміністративній справі №818/805/18 та встановив судовий контроль за виконанням вказаного вище судового рішення.

На виконання окремої ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 р. ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області у серпні 2018 р. здійснило доплату до розміру перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у сумі 164125,44 грн.

Як стало відомо позивачу зі змісту Витягу із розрахунку на доплату пенсії, наданого на запит ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області листом від 30.08.2018 р. №ВЕБ-18001- 018120/177, при визначенні розміру доплати за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. за таку, що підлягала виплаті, прийнята пенсія у розмірі 10740,00 грн., тоді як розмір перерахованої пенсії становить 12469,01 грн., а за фактично виплачену у вказаному періоді пенсію приймалась сума 3901,44 грн., тоді як фактично у вказаному періоді щомісяця виплачувалась пенсія у розмірі 3633,50 грн.

Вважаючи, що доплата до перерахованого розміру пенсії, здійснена ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області на користь позивача у серпні 2018 року є суттєво заниженою, 10 вересня 2018 року звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив поновити порушене майнове право шляхом невідкладного перерахування на користь позивача безпідставно утриманої різниці між перерахованою і фактично виплаченою за період з січня 2016 року по грудень 2017 року пенсією, у сумі 47926,80 грн.

Листом від 09.10.2018 р. №2166/Н-11 (отриманий позивачем 17.10.2018 р.) ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області за результатами розгляду скарги повідомило, що розрахунок суми доплати за період з січня 2016 року по грудень 2017 року виконано з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 та приписів ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому підстави для здійснення доплати, зазначеної у скарзі, відсутні.

Позивач вважає протиправною бездіяльність ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області щодо невиплати належної доплати пенсії у сумі 47926,80 грн. у зв'язку із її перерахунком, а обставини, якими відповідач виправдовує свою бездіяльність, такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та прямо суперечать положенням Конституції України.

У відзиві відповідач зазначив, що нормативним актом, що регулює питання проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262 є Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.08 № 45 (далі - Порядок), яким передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262 пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Водночас, 24.02.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103). Згідно з її положеннями проведено перерахунок пенсій призначених особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). Розмір грошового забезпечення визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції-". Перерахунок буде проведено з 01.01.2016. Проте, виплату перерахованих пенсій проведено з 01.01.2018. Сума перерахованої пенсії для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 станом на 01.01.2018 буде виплачена після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в такому порядку:

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 % різниці між місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

- з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

На виконання вищезазначеної постанови КМУ у квітні 2018 року позивачу було проведено перерахунок пенсії. Розмір пенсії до перерахунку складав 3633,50 грн, після його проведення - 3901,44 грн. Доплата пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 у сумі 1071,76 забезпечено у квітні 2018 року. На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у травні 2018 року позивачу було проведено перерахунок пенсії. Поточні платежі пенсії у новому розмірі 12469,01 грн та її доплату за період з 01.01.2018 по 31.05.2018 у сумі 42837,85 грн. забезпечено у червні 2018 року. Перерахунок пенсії згідно з рішенням суду здійснений після проведеного перерахунку на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018.

Розрахунок доплати пенсії згідно з рішенням суду за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 здійснювався як різниця між розміром пенсії, перерахованим у період з 01.01.2016 згідно Постановою №103- 3901, 44 грн. та розміром пенсії перерахованим згідно з рішенням суду від 05.04.2018.

Доплата розміру пенсії, яка виникла за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 164125,44 грн. виплачена у серпні 2018 року на виконання окремої ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 у справі № 818/805/18 (а.с. 24-26).

Враховуючи зазначене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача та зазначає, що відповідач не наводить жодного аргументу по суті заявлених вимог та обставин, на яких ґрунтуються такі вимоги, не надає жодного доказу на підтвердження правомірності своєї бездіяльності, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.11.2018 р. відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 05.12.2018 р. вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні 10.01.2019 р. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши доводи позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 12).

07.02.2018 р. на виконання постанови Зарічного районного суду міста Суми від 09.11.2017 року по справі №591/5458/17 УМВС України у Сумській області виготовило довідку №11/103 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016 р., яку направило до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року № 900-VIII, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року № 988 та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 №11/103 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VIII, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 №11/103 (а.с. 32-35).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 у травні 2018 року ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 р. згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України у Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 р. №11/103 (а.с. 14).

25.06.2018 р. Сумським окружним адміністративним судом прийнято окрему ухвалу по справі №818/805/18 та заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду та про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 в адміністративній справі № 818/805/18. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 818/805/18. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протягом десяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили подати до суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 818/805/18. Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 36-38).

На виконання окремої ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 р. ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області у серпні 2018 р. здійснило доплату до розміру перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у сумі 164125,44 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 у розмірі 10740 грн. з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. та зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності». Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Європейський суд з прав людини у справі Івонн Ван Дайн проти Міністерства внутрішніх справ (Yvonne Van Duyn v. Home Office 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Згідно статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що орган, який призначив пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії за відповідною заявою.

Так, пенсія позивачу виплачується фактично відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та згідно статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у розмірі 10740, 00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком пенсії, які надавалися відповідачем та містяться в матеріалах справи.

Так, згідно частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

У п.п.1, 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи » № 3668-VI визначено, він набирає чинності з 01 жовтня 2011 року і що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII передбачено, що дія його положень щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні «показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз.5,6 пункту 4)».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правили, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

У зв'язку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За принципом верховенства права, що визначений у частині 4 статті 6 КАС України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 наголосив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п'ята статті 17 Основного Закону України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України відокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Також, рішенням Конституціного Суду України у справі за №7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Зазначено в цьому рішенні Конституційного Суду України і те, що положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З огляду на вищевикладене посилання відповідача на правомірність такого обмеження позивача в розмірі виплати його пенсії суд вважає протиправним.

Окрім того, відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016 року. В той час, як пенсія позивачу була призначена з 25.07.2001 року (а.с.12).

Отже, виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст, якого неодноразово було висловлено у рішенні Конституційного Суду України обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, що не було враховано відповідачем.

Окрім того, у рішенні від 24 липня 2014 року №38677/06 «Будченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що є втручанням у право заявника за статті 1 Першого протоколу до Конвенції та порушенням цієї статті у зв'язку з відмовою заявнику через не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення.

Крім того, у рішенні від 08 листопада 2006 року №63134/00 «Кечко проти України», Європейський суд не прийняв до уваги позицію України про колізію двох нормативно-правових актів - закону України, відповідно до якого встановлена допомога з бюджету і який є діючим та Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як спеціальний закон. Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі №59498/00 «Бурдов проти Росії»).

Отже, системний аналіз викладених правових норм та наведеної правової позиції Конституційного Суду України дозволяє стверджувати, що обмеження пенсії максимальним розміром застосовується до осіб, яким пенсія призначена після набуття чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи » № 3668-VI, тобто після 01.10.2011 р., та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII, тобто з 01.01.2016 р.

Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 607/3808/15-а.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що оскільки пенсія позивачу була призначена 25.07.2001р., то обмеження відповідачем її максимальним розміром при здійсненні перерахунку у 2016 році є протиправним і порушує право позивача, набуте до набрання чинності Законів України №№ 3668-VI, 911-VIII та регламентоване їх нормами, а саме п. 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 3668-VI та п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 911-VIII.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача недоплаченої з 01 січня 2016 р. пенсії в сумі 40559 грн., суд зазначає наступне.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

З огляду фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, суд виходить з того, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача недоплаченої з 01 січня 2016 р. по 31.12.2017 року пенсії в сумі 40559 грн. є передчасною, оскільки необхідно спочатку зробити перерахунок пенсії, а тому зазначена вимога задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо виплати позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром неправомірними та приходить висновку, що для повного захисту позивача необхідно зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити виплату на користь ОСОБА_1 доплати до пенсії за 2016-2017 роки у зв'язку із її перерахунком у сумі 7502,32 грн., суд виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року № 900-VIII, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року № 988 та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 №11/103 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VIII, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 №11/103 (а.с. 32-35).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 у травні 2018 року ГУ Пенсійного фонду України у Сумській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 року згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України у Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 р. №11/103 (а.с. 14).

25.06.2018 р. Сумським окружним адміністративним судом прийнято окрему ухвалу по справі №818/805/18, якою заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду та про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиконання у повному обсязі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 в адміністративній справі № 818/805/18. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 818/805/18. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протягом десяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили подати до суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № 818/805/18. Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 36-38).

Відповідно до п. 9 ст. 129 Конституції України, обов'язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі проти Греції" названий суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Процедура судового контролю у рамках адміністративного судочинства визначена статтею 382 КАС України. Так, відповідно до частин першої та другої цієї статті, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також через розгляд адміністративними судами адміністративних справ. Так, позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на його виконання або на порушення прав позивача, підтверджених ним.

За наслідком розгляду такої заяви, згідно статті 383 КАС України визначено, що якщо у ході розгляду заяви, поданої в порядку зазначеної статті, суд встановить обставини протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності відповідача, то у такому випадку суд постановляє окрему ухвалу, порядок прийняття якої визначений статтею 249 цього Кодексу.

Отже, чинним КАС України передбачено дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах: це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення, та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється ще і через розгляд адміністративними судами адміністративних позовів стосовно рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби в порядку статті 287 КАС України. Такий судовий контроль ініціюється учасниками виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, шляхом звернення до адміністративного суду з окремим позовом.

Суд звертає увагу на те, що вказаними статтями передбачено вичерпний перелік способів судового контролю за виконанням судових рішень.

Судом встановлено, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 набрало законної сили та є обов'язковим для виконання.

Так, суд зазначає, що предметом розгляду по справі №818/805/18 є саме зобов'язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VIII, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року №988 та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 №11/103.

Отже, питання щодо виплати 7502,32 грн. перерахованих відповідачем згідно довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області про розмір грошового забезпечення від 07.02.2018 №11/103 повинно вирішуватися саме в межах справи №818/805/18.

Зі змісту позовної заяви, позивач фактично не згоден з тим, яким чином відповідачем виконується рішення суду, ухвалене на його користь.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиконанні рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі №818/805/18 в частині виплати на користь ОСОБА_1 доплати до пенсії за 2016-2017 роки у зв'язку із її перерахунком у сумі 7502,32 грн. позивач фактично просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і повинно виконуватися відповідачем без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень.

Таким чином, суд приходить висновку, що позивач, звертаючись до суду з новим позовом, обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту своїх порушених прав, а тому позовні вимоги в наведеній частині позову не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 у розмірі 10740 грн. з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.

В задоволенні інших позовних вимог-відмовити

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.01.2019 р.

Суддя О.А. Прилипчук