Справа № 826/4337/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

15 січня 2019 року м. Київ№ 826/4337/17
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з матеріалами справи

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015р. № 003-28561-240215 укладеного між ОСОБА_1 і ПАТ "Дельта Банк" та застосування наслідків недійсності правочину, яке оформлено наказом від 16.09.2015 № 813;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015р. № 003-28561-240215 у розмірі 141047, 70 коп. в еквіваленті 5200,0 доларів США за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення відповідача про визнання правочину нікчемним є протиправним, оскільки таке рішення стало підставою для невнесення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, гарантованих державою.

21.07.2017р. від відповідача до суду надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, з огляду на пропуск строку звернення до суду.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи та подане відповідачем клопотання суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24.02.2015р. між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір № 003-28561-240215, відповідно до умов якого сума Вкладу складає 5200,00 доларів США. Вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору, та по 23 серпня 2015 року включно. Процентна ставка на суму Вкладу становить 5,5 процентів річних. Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 4592. Зарахування вкладу на рахунок з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. (а.с. 10)

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 46345657 від 24.02.2015 року, ОСОБА_3 перераховує на рахунок позивача кошти у розмірі 5200,00 доларів США з призначенням платежу: "поповнення депозитного рахунку № НОМЕР_2 від 24.02.2015р. від ОСОБА_3". (а.с. 11)

Постановою правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» № 51, на підставі якого, з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, до рішення виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» було внесено зміни, відповідно до яких пункт 2 цього рішення викладений у такій редакції: «Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09. 2015 року включно».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» № 147 від 03.08.2015 року строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10. 2015 року включно.

15.09.2015 року протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» від 29.05.2015 року №408, затверджено результати перевірки якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та перелік відповідних правочинів викладено в додатку №1 до вказаного протоколу. Також відповідно до зазначеного протоколу запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладі рахунки були перераховані іншими фізичними особами, та які є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та щодо застосування наслідків такої нікчемності.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. 16.09.2015 року видано наказ № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями».

Листом ПАТ «Дельта Банк» від 23.09.2015р. № 8821/2396 позивача повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) №003-28561-240215 від 24.02.2015р. укладеного між АТ «Дельта Банк» та позивачем, згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с. 16)

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується позивачем в адміністративному позові та відповідачем в клопотанні про залишення позову без розгляду, вищезазначений лист отримано позивачем в вересні 2015р. Тобто, про порушення своїх прав позивачу стало відомо у вересні 2015р. (а.с. 5, 30)

Однак, як вбачається зі штампу Окружного адміністративного суду міста Києва позивач через представника звертається до суду лише 27.03.2017р.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) , адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду), позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній на момент розгляду справи), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

З системного аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Тобто, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування (п.6 р.3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами).

В адміністративному позові позивач зазначає, що бажання позивача врегулювати спір в досудовому порядку, призвело до тривалої переписки з відповідачами, однак в результаті, позивачу так і не вдалось врегулювати спір в досудовому порядку та отримати належні на його думку докази, що стало підставою для звернення до суду.

З огляду на що, позивач з посиланням на ч. 3 ст. 99 КАС України (в редакції чинній станом на момент звернення до суду) вважає строк звернення до суду не пропущеним, так як на його думку законом встановлений досудовий порядок врегулювання спору.

Таким чином, позивач вважає строк не пропущеним і з заявою про поновлення строку звернення до суду не звертався, тобто поновити строк не просив.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується позивачем в адміністративному позові та відповідачем в клопотанні про залишення позову без розгляду про порушення своїх прав позивач дізнався у вересні 2015 року, в результаті отримання повідомлення про нікчемність, однак, як вбачається зі штампу Окружного адміністративного суду міста Києва позивач звертається до суду лише 27.03.2017р., тобто більше ніж через півтора року після того, як їй стало відомо про порушення своїх прав.

Доводи позивача про тривалу переписку з відповідачами та необхідність отримання додаткових доказів, не приймаються судом до уваги, як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки фактично відсутні непереборні обставини, які перешкоджали звернутись до суду для захисту своїх прав.

Окрім цього, суд зазначає, що звернення позивача через представника до відповідачів, після отримання повідомлення про нікчемність правочину від 23.09.2015р. № 8821/2396, здебільшого стосується акцептованих вимог кредиторів, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами та відповідями на них, які не є предметом цього спору.

Таким чином, позивач не була позбавлений можливості звернутись до суду з позовом раніше, більше того, мала можливість подати до суду клопотання про витребування додаткових доказів, якщо вважала, що вони є необхідними для прийняття рішення у справі.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що представник позивача мав можливість висловити свою позицію щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та подати заяву про поновлення цього строку, зазначити доводи та надати докази в обґрунтування своєї позиції, оскільки в судовому засіданні 09.11.2017р. судом ставилось на обговорення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

З наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що він вважає строк не пропущеним, оскільки, з його слів, останню відповідь від відповідача отримано 17.02.2017р. в якій його повідомлено про можливість звернення до суду для врегулювання спору. Суд вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на таке.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій заяв представника позивача, він звертався до Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 20, 21) і лише з однією заявою від 12.06.2015р. до уповноваженої особи. При цьому, позовні вимоги в цій справі пред'явлені фактично до уповноваженої особи, оскільки до Фонду гарантування вкладів пред'явлені виключно вимоги про стягнення судового збору, що ставить під сумнів доводи представника позивача про наявність обґрунтованого очікування задоволення вимог в порядку досудового врегулювання спору.

Одночасно, доводи представника позивача надані в судовому засіданні, щодо незвернення до суду раніше, оскільки відповідачі у відповідь на його звернення погоджувались задовольнити його вимоги, що створювало у нього надію на досудове врегулювання спору, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не можуть бути визнані такими, що створюють собою наявність поважних причин для пропуску строку звернення до суду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, позивачем не надано жодних належних доказів наявності об'єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого строку, не наведено поважних обставин, які не залежали від її волевиявлення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Керуючись ст. 122, 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - задовольнити.

2. Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська