Справа № 500/2723/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2723/18

16 січня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мандзія О.П. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 90% грошового забезпечення та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області провести нарахування та виплату пенсії з 01.01.2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року в розмірі 90% суми грошового забезпечення у редакції ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", чинної станом на дату призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України та з 25.03.1988 року йому призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% від грошового забезпечення. Відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій, особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідач здійснив перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення. 01.11.2018 року на виконання Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45) позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2018 в розмірі 90% грошового забезпечення.

Однак, листом від 01.11.2018 №790/З-11 відповідач повідомив позивача про те, що йому проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 в розмірі 70% грошового забезпечення, мотивуючи тим, що відповідно до статті 13 Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII) зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У строк встановлений судом відповідач надав на адресу суду відзив, в якому зазначено, що Пенсійний фонд правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення, оскільки стаття 13 Закону № 2262-XII викладена у новій редакції, згідно якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України та з 25.03.1988 року йому призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% від грошового забезпечення.

Відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій, особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідач здійснив перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення.

01.11.2018 на виконання Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок № 45) позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з 01.01.2018 в розмірі 77% грошового забезпечення.

Однак, листом від 01.11.2018 №790/З-11 відповідач повідомив позивача про те, що йому проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 в розмірі 70% грошового забезпечення, мотивуючи тим, що відповідно до статті 13 Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами суд виходив з наступного.

Частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: "максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 175/1665/17(2-а/175/41/17), а тому відповідно до статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №686/12683/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру пенсії максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення станом на 01.01.2018, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів на підтвердження правомірності прийняття ним спірного рішення, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір згідно квитанції №9 від 12.12.2018 року в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 90% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) провести ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) перерахунок та виплату пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) в користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. згідно квитанції №9 від 12.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.