Справа № 352/1612/15а (2а/352/70/15)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа №352/1612/15а (2а/352/70/15)

адміністративне провадження №К/9901/1639/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 352/1612/15а (2а/352/70/15)

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменецькому районі Івано-Франківської області (далі - управління ПФУ; правонаступником якого є Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області) про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити дії, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року, ухвалену у складі головуючого судді Хоминець М.М. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Костіва М.В., суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М., -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача зарахувати в пільговому обчисленні стаж зарахувавши один рік роботи за один рік і шість місяців;

- зобов'язати відповідача зарахувати у пільговому обчисленні його трудовий стаж в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях за період з 10 вересня 1983 року до 05 лютого 1991 року з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців;

- зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію з урахуванням пільгового обчислення стажу, починаючи з лютого 2015 року (з моменту призначення пенсії).

Позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що відповідач неправомірно відмовив йому у зарахуванні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях в пільговому обчисленні, оскільки згідно пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року; пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області постановою від 06 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач не надав письмового трудового договору про роботу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а у наданих ним трудовій книжці та архівній довідці, в яких зазначено період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відсутня вказівка про користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами.

25 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, а справу направити на новий розгляд.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивував, зокрема, тим, що апеляційний суд помилково послався на законодавство щодо осіб, які працювали вахтовим методом, не звернувши уваги, що він постійно працював та проживав в районах Крайньої Півночі, користувався всіма пільгами, про що вказано в його документах. Крім того, помилковим є висновок судів про те, що він має право на пільгове призначення пенсії, а не на її розмір.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 травня 2016 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

06 червня 2016 року від відповідача до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких управління ПФУ просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані ОСОБА_1 судові рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 з 10 вересня 1983 року до 05 лютого 1991 року працював в органах МВС СРСР у Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області (місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі), що підтверджується записом в його трудовій книжці (а.с.15-17) та архівною довідкою головного управління внутрішніх справ по Тюменській області Російської Федерації від 08 квітня 2008 року № 3/7-К-29 (а.с.10-11).

З лютого 2015 року отримує пенсію за віком. У червні 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням трудового стажу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у пільговому обчисленні, яка відповідачем залишена без задоволення у зв'язку з відсутністю підстав для зарахування «північного» стажу в пільговому обчисленні (а.с.12-13).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Суд касаційної інстанції зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня та 18 грудня 2018 року у справах №№ 302/662/17-а, 263/13671/16-а, відповідно.

Оскільки суди визнали, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами в наданій довідці, а тому спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суди дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними.

За таких обставин, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої та третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 139 КАС України).

Згідно з наявними в матеріалах справи квитанцій позивачем сплачено за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою судовий збір у розмірі 73 грн 08 коп. (квитанція від 10 серпня 2015 року № 69.67.1/22115; а.с. 1), за подачу апеляційної скарги - 81 грн 18 коп. (квитанція від 20 жовтня 2015 року; а.с. 60), касаційної скарги - 88 грн (квитанція від 24 березня 2016 року; а.с 115).

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений ним судовий збір за подачу позову, апеляційної та касаційних скарг в розмірі 242 грн 26 коп. (73 грн 08 коп. + 81 грн 18 коп. + 88 грн).

Керуючись пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень, статтями 139, 242, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Тисменецькому районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні стаж роботи у районах Крайньої Півночі у період з 10 вересня 1983 року до 01 січня 1991 року, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5).

Зобов'язати Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях за період з 10 вересня 1983 року до 01 січня 1991 року з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, як працівнику, що мав пільги, встановлені пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року.

Зобов'язати Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплатити пенсію з урахуванням пільгового обчислення стажу, починаючи з лютого 2015 року (з моменту призначення пенсії).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 242 грн 26 коп., сплачений ним за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою у розмірі 73 грн 08 коп. (квитанція від 10 серпня 2015 року № 69.67.1/22115; а.с. 1), за подачу апеляційної скарги - 81 грн 18 коп. (квитанція від 20 жовтня 2015 року; а.с. 60), касаційної скарги - 88 грн (квитанція від 24 березня 2016 року; а.с 115).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб ,

Судді Верховного Суду