Справа № 604/476/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №604/476/17
Колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі:
головуючого судді: Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка В.М. , Желтобрюх І.Л.,
винесено постанову від 14.11.2018 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кар'єр Новосілка» (далі - ТОВ «Кар'єр Новосілка») до виконавчого комітету Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області (далі - Скалатська міськрада), де третя особа: Служба автомобільних доріг в Тернопільській області, про визнання незаконним та скасування рішення, якою касаційну скаргу ТОВ «Кар'єр Новосілка» задоволено частково: постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01.12.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 скасовано та прийнято нову якою позов задоволено частково та, як наслідок, визнано протиправним та скасовано рішення Скалатської міськради від 25.05.2017 №57 «Про обмеження руху вантажних автомобілів по вул. Л.Українки та вул. Б.Хмельницького у с.Новосілка».
Мною, Желтобрюх І.Л., у зв'язку із частковою незгодою з мотивами суду, а також із результатом розгляду справи було висловлено окрему думку, суть якої полягає в такому.
Коротко про обставини справи та зміст судових рішень.
Рішенням виконавчого комітету Скалатської міськради від 25.05.2017 №57 заборонено рух вантажних автомобілів по вул. Л.Українки та вул. Б.Хмельницького в с. Новосілка та вирішено встановити відповідні заборонні дорожні знаки (3.3 Рух вантажних автомобільних заборонено 10т.)

Пунктом 2 рішення визначено: погодити його у відділі забезпечення безпеки дорожнього руху Головного управління Національної поліції у Тернопільській області; розробити і погодити схему встановлення дорожніх знаків з обмеженням руху вантажних автомобілів по вул. Л.Українки та Б.Хмельницького у с. Новосілка (3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено 10т), проектну документацію із відділом забезпечення безпеки дорожнього руху Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, Служби автомобільних доріг, Підволочиською районною державною адміністрацією.

Пунктом 3 рекомендовано керівництву ТОВ «Кар'єр Новосілка» при здійсненні своєї господарської діяльності користуватись існуючою внутрішньогосподарською дорогою, що примикає до дороги загального користування Кам'янка - Скалат і з'єднує села Полупанівка і Новосілка з об'єктами господарювання за межами населених пунктів.

Пунктом 4 доручено МКП «Комунальник» встановити відповідні заборонні дорожні знаки (3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено 10 т) після оформлення усіх погоджень.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала інформація заступника міського голови з питань ЖКГ Зіменка А.В. про виникнення соціальної напруги в результаті руху вулицями Л.Українки та Б.Хмельницького у с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області великовагового автотранспорту і нанесення значної шкоди майну громадян, а також лист начальника Підволочиського ВП ГУНП України в Тернопільській області.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем надано достатньо доказів та наведено обґрунтовані мотиви прийняття такого рішення, а тому дійшли висновку, що рішення є законним та справедливим щодо мешканців вулиць з урахування інтересів позивача, якому, в свою чергу, запропоновано користуватись альтернативною (внутрішньогосподарською) дорогою. При прийнятті рішення відповідачем враховані інтереси обох сторін та дотримано розумного балансу між суспільними й державними інтересами. При цьому, суди виходили з переважання інтересів мешканців села над економічними інтересами позивача і з метою захисту їх прав, у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Натомість, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення було прийнято відповідачем з перевищенням передбачених Законом України «Про автомобільні дороги» повноважень та всупереч вимогам пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, оскільки частина вулиць Л.Українки та Б.Хмельницького у с. Новосілка є дорогою загального користування місцевого значення, а тому по вказаній автомобільній дорозі може заборонятися рух транспортними засобами лише з фактичною масою понад 24 т.

Також, колегія суддів дійшла висновку про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, з огляду на неоприлюднення проекту такого рішення, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на участь в обговоренні та прийнятті оскарженого рішення у спосіб, визначений законами України «Про місцеве самоврядування» та «Про доступ до публічної інформації».

Вважаю такі висновки колегії КАС ВС передчасними, з огляду на наступне.

Згідно довідки Скалатської міської ради від 6 жовтня 2017 року №2135 (т. 2 а.с. 15) засідання виконавчого комітету Скалатської міської ради щодо обмеження руху вулицями Б.Хмельницького та Л.Українки було проведено позачергово у зв'язку з виникненням соціальної напруги. Однак не можу погодитися з доводами касаційного суду про відсутність публічного обговорення рішення як такого, оскільки передумови виникнення соціальної напруги, які зумовили прийняття оскаржуваного рішення, а саме: систематичне руйнування інфраструктури та житлових будівель населеного пункту, небезпека для руху пішоходів та забруднення навколишнього середовища, існували задовго до остаточного вирішення питання. Вказане питання неодноразово було предметом обговорення на нарадах виконавчого комітету Скалатської міської ради, що не заперечується сторонами.

Так, 25 травня 2017 року представник ТОВ «Кар'єр Новосілка» Штогрин В.І. взяв участь у засіданні виконкому Скалатської міськради, що підтверджено витягом з протоколу щодо реєстрації запрошених осіб (т. 2 а.с. 17).

Отже, неопублікування проекту рішення не завадило позивачу як заінтересованій особі висловити свою позицію та реалізувати право щодо а участь в обговоренні та прийнятті спірного питання, з огляду на що вважаю такі посилання суду касаційної інстанції формальними.

Крім того, жодних доказів щодо вжиття відповідних заходів з метою урегулювання конфлікту у позасудовому порядку позивачем суду надано не було.

При цьому, слід враховувати, що позивач як господарюючий суб'єкт самостійно несе ризики, пов'язані із здійсненням господарської діяльності і орган, який представляє інтереси територіальної громади, вправі самостійно обрати такий спосіб врегулювання спірних відносин, який максимально відповідатиме інтересам мешканців цієї громади.

Застосування ж формального підходу під час вирішення даної справи, призвело до неврахування фактичних підстав та передумов прийняття такого рішення, так само як і унеможливило захист прав членів громади Скалатської міськради.

Вважаю, що в контексті наведених вище обстави необхідно враховуватиправові принципи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Дубецька та інші проти України».

Так, згідно цього рішення, у справах, що стосуються екологічних питань, державі мають надаватися широкі межі розсуду та можливість вибору між різними способами та засобами дотримання своїх зобов'язань. Основне питання Суду полягає в тому, чи вдалось державі дотримати справедливого балансу між конкуруючими інтересами осіб, що зазнали впливу, та суспільства в цілому.

Оскільки призначення Конвенції захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (див. рішення у справі «Морено Гомес проти Іспанії» (Moreno Gomez v. Spain), заява № 4143/02, пункти 56 та 61, ECHR 2004-X).

Принцип соціальної справедливості як вихідний принцип соціальної держави визначає, що основаною функцією держави є функція оцінюючого та перетворюючого фактора і гаранта, метою якого є забезпечення для кожного члена суспільства гідного для людини рівня існування, реалізація в суспільстві соціальних гарантій, передбачених конституцією і законами, у тому числі забезпечення всіляких соціальних пільг і послуг, що виходять із реальних можливостей їх задоволення органами державного управління.

Загалом, держава, використовуючи детальні та точні дані, повинна виправдати ситуацію, коли окремі особи несуть тяжкий тягар від імені решти суспільства (див. рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), згадане вище, пункт 128).

Отже, на моє переконання, при прийнятті рішення відповідач правомірно дійшов висновку про превалювання інтересів мешканців вулиць Б.Хмельницького та Л.Українки, над економічними інтересами позивача, з метою захисту їх прав у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що згідно генерального плану с. Новосілка існує внутрігосподарська дорога в об'їзд населеного пункту, яка дає ТОВ «Кар'єр Новосілка» можливість проводити свою господарську діяльність без завдання шкоди громаді с. Новосілка.

Також слід враховувати, що кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Держава має дотримуватися мінімальних гарантій, спрямованих на забезпечення справедливого балансу між інтересами перевізника та інтересами суспільства, відповідно до статей 16 і 50 Конституції України, положень Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 № 4004-XII та Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря».

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Гримковська проти України» суд, посилаючись на Конвенцію про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля, ЕСЕ/СЕР/43, яка була прийнята від 25.06.1998 Європейською економічною комісією ООН і набрала чинності 30.10.2001, встановив порушення ст. 8 Конвенції у зв'язку з недотриманням справедливого балансу між інтересами заявниці та інтересами суспільства.

Держава не змогла довести, що до використання дороги по вулиці Ч. в якості автомагістралі було здійснено адекватне екологічне дослідження наслідків такого використання та в подальшому було здійснено належну екологічну політику.

Між тим, як вбачається зі змісту судових рішень та матеріалів справи, розглядаючи справу по суті, суди залишили поза увагою питання безпеки, пов'язані з негативним впливом від дороги на мешканців вулиці, вздовж якої здійснювався рух вантажного транспорту.

Про необхідність зґясування наведених вище питань під час вирішення справ даної категорії вже було наголошено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №734/2723/17.

Беручи до уваги практику ЄСПЛ, вважаю, що без з'ясування викладених вище обставин правильний розгляд цієї справи по суті є неможливим, оскільки питання захисту життя, здоров'я, сімейного та приватного життя, фізичної недоторканості і приватної власності осіб є вкрай важливим, гарантії яких закріплені у Конституції України, де людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, враховуючи викладене вище, вважаю, що колегія суддів касаційної інстанції дійшла передчасного висновку щодо необхідності скасування оскаржуваного рішення виключно з підстав порушення процедури його прийняття, не врахувавши при цьому публічний інтерес та права жителів на безпечне довкілля та мирне володіння своїм майном.

На мій погляд, за наведених обставин задоволення позовних вимог є неможливим.

Суддя Верховного Суду І.Л. Желтобрюх