Справа № 160/374/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 січня 2019 р. Справа № 160/374/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев А.О., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземною інвестицією до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», Відкритого акціонерного товариства «Львівскладмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування реєстраційної дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземною інвестицією до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», Відкритого акціонерного товариства «Львівскладмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування реєстраційної дії, в якій позивач просить: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» від 01.08.2012 року про державну реєстрацію права власності за Відкритим акціонерним товариством «Львівскладмаш», , на об'єкт нерухомого майна, яке розташоване за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355з, а саме нежитлову будівлю за літ. «П-1» склад загальною площею 513,6 кв. м., реєстраційний номер об'єкту 12902490.

Згідно зі ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи є передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно пп.1 п.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, вирішуючи питання чи належить розглядати даний адміністративний спір за правилами адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі N 914/2006/17.

Вказаний спір, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право власності на нежитлові приміщення), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземною інвестицією. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою особою є захистом прав позивача на нежитлові приміщення від їх порушення іншою особою, за якою в подальшому зареєстровано таке право.

Суд зазначає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо спірного майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на таке майно.

Такий спір має приватноправовий характер. Залежно від суб'єктного складу сторін спору і тих осіб, на чиї інтереси впливає таке рішення, він має вирішуватися за правилами господарського або цивільного судочинства.

Так, згідно з ч.6, 13 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Аналізуючи зазначені вище норми, суд приходить до висновку, що за загальним правилом у порядку господарського судочинства суди вирішують справи у спорах між суб'єктами господарювання щодо права власності чи іншого речового права на майно, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права).

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує рішення суб'єкта владних повноважень Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» від 01.08.2012 року про державну реєстрацію права власності за Відкритим акціонерним товариством «Львівскладмаш», , на об'єкт нерухомого майна, яке розташоване за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355з, а саме нежитлову будівлю за літ. «П-1» склад загальною площею 513,6 кв. м.

Відтак, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є спір про право, який виник між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземною інвестицією та Відкритим акціонерним товариством «Львівскладмаш».

Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16 вказала, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких правочинів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Отже, вказаний спір не є публічно-правовим та не пов'язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, заявлений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а справа не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і повинна вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи суб'єктний склад сторін, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземною інвестицією до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», Відкритого акціонерного товариства «Львівскладмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування реєстраційної дії.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземною інвестицією до Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», Відкритого акціонерного товариства «Львівскладмаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування реєстраційної дії.

Роз'яснити позивачу право на звернення з даним позовом до відповідного господарського суду в порядку, передбаченому чинним господарсько-процесуальним законодавством.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до ч. 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев