Справа № 2-а-3097/2007
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3097/2007 Суддя (судді) першої інстанції: Прокопчук А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба на постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба, військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за продовольче забезпечення з урахуванням індексу інфляції в сумі 42 968 грн. 66 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба, військової частини НОМЕР_1 про відшкодування збитків за неотримане продовольче забезпечення.

Позовні вимоги мотивує тим, що Харківським університетом Повітряних сил імені Івана Кожедуба в період з 11.03.2000р. по 31.03.2007р. не був проведений розрахунок за неотримане ним продовольче забезпечення з урахуванням індексу інфляції в сумі 42 968 грн. 66 коп.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба та військової частини НОМЕР_1 .

Стягнуто з Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотриманий продовольчий пайок в сумі 42 968 грн. 66 коп.

На вказане судове рішення відповідач - Харківський університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року та ухвалити нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2008 року апеляційну скаргу Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба задоволено частково, постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2008 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у Харківському університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба, який підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 .

В своєму позові позивач зазначив, що Харківським університетом Повітряних сил імені Івана Кожедуба не був проведений з ним розрахунок за неотримане продовольче забезпечення в період з 11.03.2000р. по 31.03.2007р. з урахуванням індексу інфляції в сумі 42 968 грн. 66 коп.

Не погоджуючись з вищевказаними діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам даної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (з наступними змінами і доповненнями) відповідно до Конституції України визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (тут і далі в редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Частиною 2 статті 9 вказаного Закону передбачено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 12 березня 1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ» (Постанова втратила чинність на підстав Постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29.03.2002).

В свою чергу, дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно із Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 р. N 1459-III.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 11 березня 2000 року дію ч. 2 ст. 9 Закону України ``Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`` призупинено в частині наявності у військовослужбовців права на отримання компенсації за продовольчий пайок (зупинена на підставі Закону України №1459-ІІІ від 17.02.2000 року та № 1577-ІІІ від 23 березня 2000 року), але з 2001 року набрала чинності стаття 16 Закону України ``Про Збройні Сили України`` якою гарантується отримання військовослужбовцям за рахунок держави різних видів забезпечення в тому числі і продовольчого, у зв`язку з чим суд першої інстанції керувався вимогами Закону, який набрав чинності у більш пізній час.

Колегія суддів знаходить помилковим такий висновок суду першої інстанції, оскільки при розгляді даної справи суд не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набув чинності з 11 березня 2000 року, на час спірних правовідносин не скасований та не визнаний неконституційним.

Так, із 01 січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України», згідно якої військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

29 березня 2002 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань», яка не передбачала виплату компенсації за речове майно.

Оскільки грошова компенсація замість продовольчого забезпечення була передбачена законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 10 березня 2000 року, то заявлені позивачем вимоги про відшкодування збитків за неотримане продовольче забезпечення в період з 11.03.2000р. по 31.03.2007р., з урахуванням індексу інфляції в сумі 42 968 грн. 66 коп., не ґрунтуються на вимогах чинного в спірний період законодавства, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог даного позову, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 34, 229, 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба задовольнити.

Постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2007 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба, військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за продовольче забезпечення відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.