Справа № 824/1235/18-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1235/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові Головне управління ДФС в Чернівецькій області просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 8761,60грн. - до місцевого бюджету.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 8761,60грн. Оскільки борг є узгодженим та в добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення такого боргу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 12.12.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач не отримав зазначену ухвалу суду, хоча така направлялась йому за адресою внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується довідкою Укрпошти від 17.12.2018 р. Згідно вказаної довідки, рекомендоване поштове відправлення, адресоване відповідачу повернуто до суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Виходячи із змісту ч.8 ст.126 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Крім того, частина 11 статті 126 КАС України передбачає, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частиною 6 статті 251 КАС України встановлено, що днем вручення судового рішення є, в т. ч. день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи приписи статтей 126 та 251 КАС України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, незважаючи на невручення поштового відправлення останньому з незалежних від суду причин.

Враховуючи наведене, суд у відповідності до ч.6 ст.162 КАС України вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 03.09.2014р. та взята на податковий облік з 04.09.2014р. (Новоселицька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області). Відповідачем 26.01.2016р. подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування №200, відповідно до якої вона є платником єдиного податку 2 групи зі ставкою 20% до розміру мінімальної заробітної плати, вид діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2005 - "інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах" (а.с. 9-11).

Позивачем за період з березня по грудень 2017 року на підставі поданої відповідачем заяви нараховано відповідачу єдиного податку на загальну суму 5881,60 грн., що підтверджується даними інтегрованої картки платника податку (а.с. 12-14).

За порушення відповідачем строку сплати грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2017р., яким за затримку сплати фізичною особою авансових внесків єдиного податку в сумі 3840грн. ФОП ОСОБА_1 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 1920грн. (а.с.15);

- податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2017р., яким за затримку сплати фізичною особою авансових внесків єдиного податку в сумі 1280грн. ФОП ОСОБА_1 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 640грн. (а.с.17);

- податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2017р., яким за затримку сплати фізичною особою авансових внесків єдиного податку в сумі 640грн. ФОП ОСОБА_1 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% в розмірі 320грн. (а.с.19).

Указані рішення направлені відповідачу та, як свідчить відмітка Укпошти, не отримані ним у зв'язку з тим, що платник "за зазначеною адресою не проживає" (а.с. 16,18,20).

Оскільки відповідачем станом на день подання даного позову заборгованість зі сплати єдиного податку, в тому числі, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень, добровільно не погашена, податковий орган звернувся до суду для того, щоб стягнути її в судовому порядку.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.293.1 ст.293 ПК України).

Пунктом 294.1 статті 294 ПК України визначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи, серед яких зокрема: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно поданої відповідачем заяви від 26.12.2016р. №200 останній є платником єдиного податку 2 групи (а.с.9-11).

Згідно з п.294.1 ст.294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця (п.295.1 ст.295 ПК України).

У відповідності до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

З матеріалів справи видно, що контролюючим органом на підставі поданої відповідачем заяви №200 від 26.01.2016р., в порядку, визначеному в п.295.2 ст.295 ПК України, нараховано останньому авансові внески єдиного податку в сумі 5881,60грн. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 19.11.2018р. та даними інтегрованої картки платника податку ФОП ОСОБА_1 за останньою обліковується борг, в тому числі зі сплати указаних вище авансових внесків у сумі 5881,60грн. (а.с. 6, 12-14).

Несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу (ст.122 ПК України).

Відповідно до п.57.3 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З матеріалів справи видно, що за затримку сплати авансових внесків з єдиного податку контролюючим органом, на підставі ст.126 ПК України, прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 30.08.2017р., № від 03.11.2017р. та № від 23.11.2017р., в яких відповідачу визначено суми грошового зобов'язання зі сплати штрафу в загальному розмірі 2 880грн.

Однак, у визначений в п.57.3 ПК України строк, відповідачем не сплачено вказаної суми грошових зобов'язань.

Судом встановлено, що зазначені податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, однак, як свідчать відмітки пошти, не отримані відповідачем з причини "за зазначеною адресою не проживає". Зазначені рішення не оскаржені в судовому порядку.

Згідно з абз.1 п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 ст.42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (абз.3 п.58.3 ст.58 ПК України).

Таким чином, враховуючи вказані вище положення ПК України, податкові повідомлення-рішення вважаються врученими відповідачу 25.09.2017р. (№ від 30.08.2017р.); 17.11.2017р. (№ від 03.11.2017р.) та 18.12.2017р. (№ від 23.11.2017р.).

Відтак, сума грошового зобов'язання, визначена на підставі указаних рішень контролюючим органом та не сплачена у встановлений в п.57.3 ПК України строк вважається узгодженою.

Судом на підставі даних інтегрованої картки платника встановлено, що відповідачем не сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання, у зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість з єдиного податку в розмірі 8761,60 грн.

Пунктами 59.1 та 59.5 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення; якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" № 5443-52 від 15.02.2018р. на суму 8761,60грн. Вищевказана податкова вимога, як свідчить відмітка пошти від 20.02.2018р., не отримана відповідачем з причини "за зазначеною адресою не проживає" (а.с. 22).

Таким чином, враховуючи положення ст.58 ПК України, податкова вимога вважається врученою відповідачу 20.02.2018р.

Оскільки після вручення податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача не змінилася, борг відповідачем не було погашено, позивачем повторно податкова вимога не надсилалася (не вручалася).

За змістом п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Зважаючи на те, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення позивача з даним позовом добровільно не сплачена, суд дійшов висновку, що заборгованість позивача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 8761,60грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач довів суду правомірність заявлених вимог, в той час як відповідач не надав належні, допустимі та достовірні докази відсутності або погашення ним податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв'язку із відсутністю таких витрат питання щодо повернення судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг на загальну суму 8761 (вісім тисяч сімсот шістдесят одну) грн. 60 коп. - до місцевого бюджету.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Головне управління ДФС у Чернівецькій області (, вул.Героїв Майдану, 200-А м. Чернівці 58013).

Відповідач - фізична особи-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Суддя В.О. Кушнір