Справа № 826/14465/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 січня 2019 року № 826/14465/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазпромбуд»

до

Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2017 №, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргазпромбуд», (далі також – позивач, ТОВ «Укргазпромбуд») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також – відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.08.2017 №.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю висновків позапланової виїзної перевірки про завищення ТОВ «Укргазпромбуд» задекларованої за звітний період травень 2017 року суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 26 304 грн., що були покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Позивач вважає, що відповідно до норм чинного податкового законодавства (а саме пп. 196.1.2 п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України) послуги з надання резидентом в лізинг (крім фінансового лізингу) транспортного засобу не являються об’єктом оподаткування податком на додану вартість, а тому відповідно ТОВ «Укргазпромбуд» така операція за травень 2017 року правомірно не була оподаткована.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2017 відкрито провадження у справі №826/14465/17 за вказаним позовом ТОВ «Укргазпромбуд», закінчено підготовче провадження та дану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні.

У призначеному судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, а представник відповідача проти позову заперечував з підстав і мотивів, що наведені у тексті його заперечень проти позову.

Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали матеріали позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2017 року. За висновками акта перевірки встановлено завищення ТОВ «Укргазпромбуд» заявленої суми бюджетного відшкодування податку за травень 2017 року на 26 304 грн. у зв’язку неоподаткуванням податком на додану вартість вчиненої платником операції з передачі в оплатну оренду нерезиденту транспортних засобів (бульдозера, трубоукладчика та екскаватора). Такі висновки акта відповідач вважає правомірними та обгрунтованими, та відповідно податкове повідомлення-рішення від 19.08.2017 № – законним.

15.01.2018 суд на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент вчинення відповідної процесуальної дії) суд ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, заслухавши усні пояснення представників сторін, у4всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.06.2017 ТОВ «Укргазпромбуд» подало до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві електронну податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період травень 2017 року (рестр. № від 16.06.2017), та в тому числі додатки 3 та 4 до такої декларації – розрахунок суми бюджетного відшкодування, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування. В тексті даної податкової декларації Товариство задекларувало в ряд. 20 «сума від’ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 – рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника» показник у сумі 115 999 грн. Крім того, позивач в ряд. 5 та додатку 6 до податкової декларації задекларував показник по операціях з постачання послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено відповідно до п.п. 186.2, 186.3 ст. 186 Податкового кодексу України за межами митної території України у розмірі 131 522 грн. без оподаткування податком на додану вартість.

Упродовж періоду з 21.07.2017 по 03.08.2017 працівником ГУ ДФС у м. Києві проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укргазпромбуд» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2017 року. За результатами такої перевірки складено акт №543/26-15-14-04-01/31567127 від 04.08.2017, згідно висновків якого за наслідками перевірки встановлено порушення позивачем норм п. 185.1 ст. 185, п. 186.4 ст. 186, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ним було занижено показник, задекларований в рядку 1 податкової декларації з податку на додану вартість «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту товарів», за травень 2017 року на суму 26 304 грн. Внаслідок цього платник допустив завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2017 року на аналогічну суму коштів.

Наведені висновки працівника контролюючого органу мотивовані тим, що виїзною позаплановою перевіркою встановлено, що 08.04.2008 між ТОВ «Укргазпромбуд», як орендодавцем, та компанією «PETRO GAS FZE» (м. Дубаї, ОАЕ), як орендарем, укладено орендний контракт №А5-005, за умовами якого орендодавець здає в оренду будівельну техніку (а саме: два бульдозери Komatsu D-335A-3, два трубоукладчика Komatsu D-355С-3 та екскаватор Caterpillar 330) орендарю для виконання робіт на об'єктах в Республіці Туркменістан.

Відповідно до акта виконаних робіт №107 від 31.05.2017 та оформлених вантажних митних декларацій ТОВ «Укргазпромбуд» надало послуги з оренди будівельної техніки компанії-нерезиденту «PETRO GAS FZE» (м. Дубаї, ОАЕ) для виконання робіт на об'єктах у Республіці Туркменістан за травень 2017 року на загальну суму 131 522 грн., які при цьому не оподатковувало податком на додану вартість. Між тим, на переконання перевіряючого, операції з передачі в оренду бульдозерів Komatsu D-335 A-3, трубоукладчиків Komatsu D-355 та екскаватора Caterpillar 330, які підпадають під визначення транспортних засобів, є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Не погоджуючись з правомірністю висновків цього акта перевірки, 08.08.2017 ТОВ «Укргазпромбуд» подало до канцелярії ГУ ДФС у м. Києві письмові заперечення на акт №543/26-15-14-04-01/31567127 від 04.08.2017.

За результатами розгляду заперечень позивача від 08.08.2017 вих. №07-01/030-55 контролюючим органом вирішено висновки акта перевірки залишити без змін, про що позивача повідомлено листом ГУ ДФС у м. Києві від 16.08.2017 №25392/10/26-15-14-04-01.

19.08.2017 ГУ ДФС у м. Києві на підставі цього акта перевірки прийняло податкове повідомлення-рішення форми»В1» за №, яким зменшило позивачу суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 26 304 грн., задекларовану платником у декларації реєстр. № від 16.06.2017, та одночасно застосувало до платника штрафну санкцію у сумі 13 152 грн.

За результатами адміністративного оскарження, в порядку визначеному ст. 56 Податкового кодексу України, рішенням Державної фіскальної служби України від 24.10.2017 №23947/6/99-99-11-01-01-25 скаргу платника (позивача) залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 19.08.2017 № – без змін.

Надаючи оцінку спірних правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Зокрема, особливості справляння податку на додану вартість регулюються розділом V Податкового кодексу України (далі – ПК України).

Так, за змістом пп. «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «ґ» п. 186.3 ст. 186 ПК України місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать надання в оренду (лізинг) рухомого майна, крім транспортних засобів та банківських сейфів.

Пунктом 186.4 ст. 186 ПК України передбачено, що місцем постачання послуг є місце реєстрації постачальника, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3 цієї статті.

Отже, місцем постачання послуг з передачі в оренду (лізинг) транспортних засобів є місце реєстрації постачальника відповідно до п. 186.4 ст. 186 ПК України, оскільки такі операції у п. 186.3 ст. 186 ПК України не зазначені.

Таким чином, за загальним правилом пп. «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, операції з надання в оренду (лізинг) транспортних засобів є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Проте, враховуючи принцип податкового законодавства «презумпції правомірності рішень платника податку» (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України), а також приписи п. 56.21 ст. 56 ПК України, суд вважає, що в даному випадку, до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна норма ст. 196 ПК України, яка виключає спірні операції з об'єкту оподаткування податком на додану вартість.

Даний висновок суду кореспондує із правовою позицією Київського апеляційного адміністративного суду щодо застосування норм Податкового кодексу України до аналогічних правовідносин, що наведена в текстах постанов суду апеляційної інстанції від 26.07.2018 у справі №826/8630/17 та від 11.09.2018 у справі №826/907/18.

Так, згідно пп. 196.1.2 п. 196.1 ст. 196 ПК України не є об'єктом оподаткування операції з передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг.

Відповідно до пп. 14.1.97 п. 14.1 ст. 14 ПК України лізингова (орендна) операція - господарська операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної чи юридичної особи (орендодавця), що передбачає надання основних засобів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк.

Лізингові операції поділяються на: а) оперативний лізинг (оренда) - господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає передачу орендарю основного фонду, придбаного або виготовленого орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (орендою); б) фінансовий лізинг (оренда) - господарська операція, що здійснюється фізичною або юридичною особою і передбачає передачу орендарю майна, яке є основним засобом згідно з цим Кодексом і придбане або виготовлене орендодавцем, а також усіх ризиків та винагород, пов'язаних з правом користування та володіння об'єктом лізингу.

Отже, операція (послуга) з передачі транспортних засобів в оренду (оперативний лізинг) безумовно не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. При цьому, у суду відсутні підстави вважати, що спірні операції є фінансовим лізингом (який є об'єктом оподаткування податком на додану вартість), оскільки будь-яких доводів з цього приводу сторони не зазначали, а оскаржуване рішення, як вбачається з тексту акта перевірки, з цих підстав відповідачем не приймалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки акта перевірки про те, що спірна операція є об'єктом оподаткування податком на додану вартість та відповідно про порушення позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 186.4 ст. 186, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при декларуванні результатів такої операції та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2017 року в частині суми податку 26 304 грн. є помилковими, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.08.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За змістом ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (п. 5 ч. 1 ст. 244 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 01.11.2017 №658, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у зазначеній сумі повністю.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазпромбуд» (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, оф. 507) до Головного управління ДФС у м. Києві (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2017 № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.08.2017 №.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Укргазпромбуд» (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, оф. 507) документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 600 грн. (однієї тисячі шістсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок