Справа № 305/1919/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2019 року м. Ужгород№ 305/1919/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді -Маєцької Н.Д.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації (далі - відповідач, Управління соціального захисту наслеення) якою просить: стягнути з Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області належні йому кошти, як інваліду війни ІІІ групи, в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком з урахуванням пільг, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2018 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року, справу передано на розгляд судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою судді від 13 грудня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п'ятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та роз'яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом війни ІІІ групи. 05 березня 2018 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Рахівської РДА із заявою про здійснення перерахунку та виплати належної йому разової щорічної грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком та врахувати при цьому пільгу відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні". Однак, відповідач повідомив, що не має можливості здійснити перерахунок та виплату разової щорічної грошової допомоги з посиланням на постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти. Таку відмову вважає протиправною, оскільки Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " визначено, що інвалідам війни ІІІ групи щорічно до 05 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Відтак, вважає, що відповідач повинен був виплати йому як інваліду війни ІІІ групи разову щорічну грошову допомогу у вказаному розмірі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що позивачу виплачено разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань". Керуючись вищевказаними законодавчими актами, Управління Соціального захисту Рахівської РДА позивачу виплачено разову грошову допомогу до 5-го травня у розмірі 2845,00 грн. У зв'язку з цим, на думку відповідача, нарахування та виплата позивачу у 2018 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у вказаному розмірі є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що керуючись принципом законності та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над нормативно-правовими актами (постановами КМУ) для визначення розміру разової грошової допомоги відповідач зобов'язаний був застосувати вимоги ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 170.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується, посвідченням від 05 березня 2018 року серія є № НОМЕР_2.

05 березня 2018 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Рахівської РДА із заявою про здійснення перерахунку та виплати належної йому разової щорічної до 05 травня грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком згідно вимог ст.ст. 7, 13, 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". При цьому просив врахувати пільгу відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Рахівська РДА листом від 04 липня 2018 року № Р-1646/06-10 повідомила позивача, що відповідно до п. 1 пп. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " і "Про жертви нацистських переслідувань " у квітні 2018 році йому виплачено разову грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи в розмірі 2845,00 грн. Також, зазначила, що Міністерство соціальної політики, як головний розпорядник коштів, керуючись вимогами чинного законодавства, забезпечує через місцеві органи соціального захисту населення виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах, визначених Верховною Радою України у Законі України про державний бюджет на відповідний календарний рік. У зв'язку з цим, виплатити перераховану щорічну разову допомогу до 5-го травня як інваліду війни ІІІ групи у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з врахуванням вже виплаченої суми, за рахунок коштів державного бюджету немає можливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус інвалідів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551), який забезпечує створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону № 3551 щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону № 3551 щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

В свою чергу, Законом України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу Українидоповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Положення Закону України від 28.12.2014р. «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», відповідно до якого Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, встановленого статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинними та не визнані Конституційним Судом України не конституційними.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2018 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Вказаним пунктом визначено, що розмір щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи складає 2845,00 грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій та інвалідам війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то в даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 12 вересня 2018 року № 367/8341/17, від 08 травня 2018 року № 320/6722/17, від 08 травня 2018 року № 607/7918/17.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може змінюватись державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Судом встановлено, та не заперечується позивачем, що він отримав у 2018 року 2845,00 грн. щорічної разової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №170 від 14 березня 2018 року «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 2845,00 грн., діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а відтак правомірно, у зв'язку з цим у задоволенні позову необхідно відмовити.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб'єкт владних повноважень довів належним чином правомірність виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 2845,00 грн. та відсутність підстав для виплати йому такої допомоги у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області (Закарпатська область, м. Рахів, вул. Вербник, буд. 2, ) про стягнення коштів - відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька