Справа № 826/13728/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 січня 2019 року № 826/13728/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу

ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування наказу № 2305/7 від 06.07.2018р.,

зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - Відповідач) в якому, просить суд:

- визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р. «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 від 13.06.2018р.»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати реєстраційну дію, вчинену державним реєстратором - приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_2 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний чомер:41181232 від 19.05.2018 19:36:32, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 224;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати реєстраційну дію, вчинену державним реєстратором - приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_2 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41181171 від 19.05.2018 18:54:35, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 224.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.2018р. відкрито спрощене позовне провадженні з повідомлення (викликом) учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що оскаржуваним наказом №2305/7 від 06.07.2018р. Міністерство юстиції України необґрунтовано відмовило представнику позивачу у задоволенні скарги посилаючись на те, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір. Крім того, позивач посилається на те, що його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду скарги, хоча він у поданій скарзі наполягав на цьому.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на те, що у задоволенні скарги було обґрунтовано відмовлено, оскільки на час розгляду скарги відповідно до відомостей офіційного веб-порталу судової влади України була наявна інформація про наявний судовий спір щодо об'єктів скарги.

Представник третьої особи у поданому поясненні проти позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 20.12.2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

В судовому засіданні 20.12.2018р. сторонами було подано клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до ст. 194 КАС України.

За результатами розгляду поданих клопотань суд їх задовольнив, вирішив здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою від 13 червня 2018 року на реєстраційні дії, вчинені приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_2 (свідоцтво НОМЕР_2 від 31.01.2006 року), який є акредитованим суб'єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - державним реєстратором, а саме, щодо:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41181232 від 19.05.2018р. 19:36:32, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- 224;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41181171 від 19.05.2018р. 18:54:35, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна- 224.

За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі Комісія) складено висновок від 05 липня 2018 року, відповідно до якого вирішено відмовити у задоволенні скарги представника позивача.

На підставі висновку Міністерством юстиції України прийнято наказ №2305/7 від 06.07.2018р., згідно з яким, представнику позивача відмовлено у задоволенні скарги від 13 червня 2016 року у зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Не погоджуючись з вказаним наказом №2305/7 від 06.07.2018р. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р. (далі - Закону № 1952-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з ч.2 ст. ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Пунктом 2 частини першої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що нотаріус - державний реєстратор прав на нерухоме майно.

Тобто, на час виникнення та існування спірних правовідносин нормами законодавства відповідач був уповноважений на розгляд скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії і розгляд таких скарг віднесений законом до компетенції відповідача.

Частиною шостою статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі по тексту - Порядок № 1128) відповідно до якого, для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом

Згідно з п.8 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Аналізуючи приписи зазначеної вище норми, слід дійти висновку, що при прийнятті висновку Комісія повинна перевірити всі обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі, обґрунтованість заперечень. За наслідками такої перевірки Комісія повинна об'єктивно встановити, чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження.

Після отримання скарги на дії, бездіяльність або рішення державного реєстратора, утворюється постійно діюча комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яка перевіряє наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, за результатом розгляду приймається мотивоване рішення.

Як вбачається з оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р., позивачу відмовлено у задоволенні скарги від 13 червня 2016 року у зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

Підставою прийняття вказаного Наказу став висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 05 липня 2018 року, в якому зазначено про наявність судового спору у справах:

- № 369/4053/17 - ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2018р., якою накладено заборону здійснювати будь-які реєстраційні дії;

- № 369/6128/18 - розгляд справи призначено на 12.09.2018р. о 10:15 год.

Відповідно до ч.8 ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що подана ОСОБА_1 через свого представника скарга від 13 червня 2018 року до Міністерства юстиції України була обґрунтована тим, що 19 квітня 2018 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області про забезпечення позову у цивільній справі №369/4053/17 вжито заходів забезпечення позову. Того ж дня, 19 квітня 2018 року, представник скаржника ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області Макаренка В.В. із заявами про внесення до Державного реєстру речових прав обтяжень, у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій, визначених ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області про забезпечення позову у цивільній справі №369/4053/17 від 19.04.2018р.

Державним реєстратором Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області Макаренком В.В. в цей же день були зареєстровані наступні два обтяження:

1) Номер запису про обтяження: 25831995 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 20.04.2018 16:46:04; Підстава виникнення обтяження: Ухвала, серія та номер: 369/4053/17, виданий 19.04.2018, видавник Києво-Святошинський районний суд Київської області; Підстава запису внесення: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40752813 від 23.04.2018 09:37:21; Вид обтяження: заборона на нерухоме майно; Відомості про суб'єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1; країна громадянства: Україна; Об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка; Кадастровий номер - НОМЕР_3; Опис об'єкта - Площа (га): 0.117; Цільове призначення - для колективного садівництва; Адреса - АДРЕСА_2.

2) Номер запису про обтяження: 25831566 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 20.04.2018 16:53:26; Підстава виникнення обтяження: Ухвала, серія та номер: 369/4053/17, виданий 19.04.2018, видавник Києво-Святошинський районний суд Київської області; Підстава запису внесення: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40752386 від 23.04.2018 09:26:49; Вид обтяження: заборона на нерухоме майно; Відомості про суб'єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1; Запис предмета обтяження: садовий будинок; Об'єкт нерухомого майна - садовий будинок, об'єкт житлової нерухомості: ні. Адреса - АДРЕСА_3.

Як зазначив позивач у скарзі від 13 червня 2018 року до Міністерства юстиції України, 01 червня 2018 року він перевіряючи наявність інформації про належне йому майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримав інформаційну довідку, з якої дізнався про порушення своїх прав, а саме про те, що 19 травня 1018 року приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_2, як акредитований суб'єкт державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - державний реєстратор, зареєстрував належне позивачу майно за іншою особою, а саме, здійснив наступні реєстраційні дії:

1) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:41181232 від 19.05.2018 19:36:32; Проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 224; Об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка. Кадастровий номер - НОМЕР_3; Опис об'єкта - Площа (га): 0.117, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 18.08.2015, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки в Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі; Цільове призначення - для індивідуального садівництва; Адреса - АДРЕСА_2; Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», .

2) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:41181171 від 19.05.2018 18:54:35; Проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 224; Об'єкт нерухомого майна - садовий будинок, об'єкт житлової нерухомості: ні; Опис об'єкта - Загальна площа (кв.м): 150,7, Опис: з надвірними будівлями та спорудами; Адреса - АДРЕСА_3; Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», .

Таким чином, на думку скаржника, приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального кругу ОСОБА_2, під час здійснення реєстраційних дій, були порушені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та Порядку Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Постанова КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127).

Стосовно не повідомлення Міністерством юстиції України позивача про дату, час та місце розгляду його скарги, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 9 ст. 37 Закону № 1952-IV, порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного припису, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, п. 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

З урахуванням викладеного, Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зареєстроване Міністерством юстиції України від 13 січня 2016 року за № 42/28172 (далі - Положення № 37/5).

Відповідно до п. 2 розділу І, п. 1, 8 розділу ІІІ Положення № 37/5, Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації. Формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова. Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

Отже, з метою встановлення факту правомірності чи, навпаки, протиправності дій відповідача щодо оформлення та видачі оскаржуваного наказу, необхідним є дослідження питання дотримання Комісією порядку розгляду скарг.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку №1128, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Згідно з п. 9, 10 Порядку № 1128, під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту;

3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи скарги ОСОБА_1 від 13 червня 2018 року до Міністерства юстиції України, позивач зазначав що бажає взяти участь у розгляді цієї скарги про суті та просив завчасно його повідомити про час та місце засобами електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1»

Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо повідомлення позивача, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, про час та місце розгляду скарги.

Ухвалою від 15.11.2018р. суд зобов'язував Міністерство юстиції України надати суду належним чином засвідчені докази належного повідомлення ОСОБА_1 про день, місце і час розгляду її скарги Вх. № 481/3 від 13.06.2018р., за результатами розгляду якої було винесене рішення Міністерства юстиції України від 10.07.2018р. № С-13666/19К.

Проте, відповідачем доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду його скарги надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Більш того, суд звертає увагу на те, що як вбачається з оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту за адресою (https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-05-lipnya-2018-roku) про перелік скарг розгляд яких відбудеться 05 липня 2018 року - скарга представника ОСОБА_1 в переліку не зазначена.

Під час розгляду справи представником Міністерства юстиції України було подано Витяг з протоколу № 58 засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 05.07.2018р., відповідно до п. 1.45 якого відмолено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 13 червня 2018 року без розгляду по суті на підставі п.7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

В письмових поясненнях відповідач пояснив, що скарга ОСОБА_1 не розглядалась по суті, у зв'язку з чим і не викликались скаржник, суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно до п. 7 Порядку № 1128 у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Водночас, з висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 05.07.2018р. та оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р. не вбачається, що Комісією або відповідачем досліджувалось питання строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги.

Таким чином, доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, поданий Витяг з протоколу № 58 засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 05.07.2018р. не завірений жодним чином та не містить печатки Міністерства юстиції України.

Отже суд не приймає вказаний Витяг з протоколу № 58 як доказ по справі в силу відсутності будь-яких свідчень його офіційності як документу Міністерства юстиції України.

Водночас, висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 05.07.2018р. та оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р. містять чітку підставу відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 - наявний судовий спір щодо об'єкту розгляду, у зв'язку з чим відповідач приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги на підставі п.9 ч.8 ст. 37 Закону № 1952-IV.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1128, за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Таким чином, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги на реєстраційні дії, встановивши, що оскаржувані дії вчинено з порушенням вимог Закону № 1952-IV складає відповідний висновок, який є підставою для прийняття суб'єктом розгляду рішення про задоволення скарги у формі наказу.

Аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що Міністерство юстиції України не дотрималось норм Закону № 1952-IV, Порядку № 1128 та Положення № 37/5 щодо повідомлення скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про час та місце розгляду скарги ОСОБА_1 від 13 червня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені процедурні порушення розгляду скарги ОСОБА_1 нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р. «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 від 13.06.2018р.», яким затверджено висновок Комісії, складений за результатами її розгляду, що декларує відповідні обставини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 28.03.2018р. у справі №826/19452/16 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017р. у справі № 826/3736/16.

У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування наказу Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р. «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 від 13.06.2018р.».

Разом з тим, судом враховано правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Тому зазначений наказ не підлягає перевірці по суті встановлених ним обставин, тобто результатів перевірки скарги ОСОБА_1, оскільки її здійснення належить до дискреційних повноважень відповідачем, що мають бути ними реалізовані у порядку та у спосіб, визначений Законом № 1952-IV та Порядком № 1128 з дотриманням прав, свобод і законних інтересів всіх осіб, передбачених п. 9 вказаного Порядку, за умови повного, всебічного, виваженого та об'єктивного встановлення всіх обставин виниклих правовідносин з дотриманням, зокрема вимог п. 8 цього ж Порядку.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги в частині зобов'язання Міністерства юстиції України скасувати реєстраційні дії вчинені державним реєстратором - приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_2: № 41181232 від 19.05.2018р. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 224) та № 41181171 від 19.05.2018р. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 224).

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2305/7 від 06.07.2018р. «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 від 13.06.2018р.».

3. Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу представника ОСОБА_1 від 13 червня 2018 року (вх. № 481/3 від 13.06.2018р.).

4. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 352,40 (триста п'ятдесят дві) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького 13, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій