Справа № 361/7761/15-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2019 року

Київ

справа №361/7761/15-а

адміністративне провадження №К/9901/12151/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 (головуючий суддя - Маценко Н.П.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 (головуючий суддя - Федотов І.В., судді: Ісаєнко Ю.А., Оксененко О.М.)

у справі №361/7761/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції України у Київській області ДПС

про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції України у Київській області ДПС про визнання незаконною та скасування постанови ПС2 № 927003 від 31.10.2015 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за частиною третьою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №302743 від 31.10.2015 ОСОБА_2 керував автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_1, який не пройшов обов'язкового технічного контролю, чим порушив підпункт «б» пункту 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), в результаті чого був притягнений до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою серії ПС2 №927003 від 31.10.2015 до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що автомобіль позивача «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1, 2003 року випуску, не входить до переліку транспортних засобів, що не підлягають обов'язковому технічному контролю.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно частини другої, третьої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

За змістом частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить - кожні два роки.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Згідно підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно частини третьої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копією облікової картки транспортного засобу «Рено Мастер» д.н. з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, по типу є вантажним транспортним засобом; тип кузову - фургон малотоннажний-В, повна маса 3300; споряджена маса 1860, 2003 року випуску.

За встановлених обставин справи, Суд вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що належний позивачеві автомобіль експлуатується з 2003, а тому відповідно до наведених вимог частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку підлягає обов'язковому технічному контролю.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на довільному тлумаченні норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин даної справи та з урахуванням викладеного, Суд не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа