Справа № 826/9188/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9188/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним, скасування податкової вимоги, рішення про виключення з реєстру єдиного податку, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 24.05.2016 №926-16, направлену ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ФОП ОСОБА_3 на суму 225 709,69 грн. податкового боргу з єдиного податку фізичних осіб, визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31.12.2016 про виключення ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) з реєстру платників єдиного податку, зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві врахувати в інтегрованій картці платника з єдиного податку ФОП ОСОБА_3 (і) наявну оплату єдиного податку за перший квартал 2016 року у сумі 81 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 17.05.2016 №30, і у сумі 145 624,67 грн., згідно з платіжним дорученням від 20.05.2016 №56, та (іі) відсутність податкового боргу, у зв'язку із здійсненням даної оплати.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 24.05.2016 №926-16, направлену Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на суму 225 709,69 грн. податкового боргу з єдиного податку фізичних осіб.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 31.12.2016 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві врахувати в інтегрованій картці платника з єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (і) наявну оплату єдиного податку за перший квартал 2016 року у сумі 81 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 17.05.2016 №30 і у сумі 145 624,67 грн. згідно з платіжним дорученням від 20.05.2016 №56, та (іі) відсутність податкового боргу у зв'язку із здійсненням даної оплати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, є платником єдиного податку 3 групи з 13.02.2015.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкову вимогу від 24.05.2016 №926-16, згідно якої, станом на 23.05.2016, у позивача виник податковий борг за узгодженими грошовими зобов'язаннями з єдиного податку з фізичних осіб, який становить 225 709,69 грн.

Також, контролюючим органом прийнято рішення про виключення ФОП ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку з 31.12.2016.

Позивач не погоджується із оскаржуваними рішеннями контролюючого органу, оскільки ним своєчасно сплачено узгоджені податкові зобов'язання по єдиному податку, що у свою чергою, підтверджується квитанціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що платник податку звільняється від відповідальності за порушення банками порядку своєчасного перерахування коштів зі сплати єдиного податку до бюджету, в той час позивачем свій обов'язок платника єдиного податку виконано, оскільки податкове зобов'язання сплачено у встановлені законодавством строки, що підтверджується матеріалами справи, проте з незалежних від нього обставин кошти по сплаті єдиного податку не надійшли до контролюючого органу, тому прийняті відповідачем податкова вимога та, відповідно, рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку є протиправними.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкову вимогу від 24.05.2016 №926-16, згідно якої станом на 23.05.2016 у позивача виник податковий борг за узгодженими грошовими зобов'язаннями з єдиного податку з фізичних осіб, який становить 225 709,69 грн.

Також, контролюючим органом прийнято рішення про виключення ФОП ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку з 31.12.2016.

Позивач стверджує, що 17.05.2016 року ФОП ОСОБА_3 було здійснено сплату податку на додану вартість у сумі 81 000, 00 грн., а доказом здійснення її є платіжне доручення від 17.05.2015 №30, з відміткою «прийнято до виконання».

Однак, згідно з п. 8.1 Закону України від 05 січня 2001 року №2346-111 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон), банк зобов'язати виконати доручення клієнта, що містить в розрахунковому документі, що надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження, а в разі надходження розрахункового документа до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону, визначено, що переказ коштів (далі - переказ) рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією та тією ж особою.

Статтею 32 Закону, встановлено відповідальність банків у вигляді пені перед платником та отримувачем за порушення банком строків виконання доручення клієнтів.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Кодексу за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Кодекс звільняє платника податків від сплати пені і штрафних санкцій, але не звільняє від обов'язку сплатити основну суму узгодженого податкового зобов'язання у випадках, коли така сума не дійшла до бюджету, у тому числі з вини банку.

Отже, з викладеного вище, вбачається, що сума податку може бути відображена в ІКП тільки після отримання відомостей від органів Державної казначейської служби про зарахування вказаної суми до відповідного бюджету.

Як встановлено колегією суддів, кошти, сплачені позивачем з податку на додану вартість у сумі 81 000, 00 грн., згідно платіжного доручення від 17.05.2015 №30, не були списані з поточного рахунку позивача, про що свідчить вихідний залишок, визначений у банківській виписці за період з 17.05.2016 року по 20.05.2016 року та вказано в повідомлені позивача, яке направлено на адресу ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві. ( а.с. 20-21, а.с. 26-27)

Тобто, позивачем частково не було сплачено податковий борг за узгодженими грошовими зобов'язаннями з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 81 000, 00 грн., а тому ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не може включити до інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_3 відомості про сплату цієї суми 81 000, 00 грн.

Крім того, колегією суддів встановлено, що відповідач не заперечує про зарахування до інтегрованої картки платника податку платіжного доручення №56 від 20.05.2016, сплаченого через АТ «Банк Богуслав» на суму 145 624,67 грн.

Згідно з п. 2 п.п.4 розділу 3 Порядку № 422, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.

Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган ДФС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Щодо позовної вимоги про скасовання рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 31.12.2016 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до положень статті 298 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

Реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (пункт 299.1 статті 299 ПКУ).

Контролюючі органи здійснюють реєстрацію суб'єкта господарювання як платника єдиного податку за умови відсутності визначених ПКУ підстав для відмови, з дати, визначеної відповідно до пп. 298.1.2 п. 298.1 ст. 298 ПКУ.

Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим ст. 291 ПКУ;

наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених

податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 ПКУ.

У разі відсутності, визначених ст. 299 ПКУ, підстав для відмови у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку, контролюючий орган зобов'язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви про перехід на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку (п. 299.5 ст. 299 ПКУ).

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний надати письмову вмотивовану відмову протягом двох робочих днів з дня подання суб'єктом господарювання відповідної заяви, яка може бути оскаржена таким платником у встановленому порядку (п. 299.5 ст. 299 ПКУ).

З набранням чинності з 1 січня 2017 року Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII „Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", було внесено деякі зміни до окремих норм застосування спрощеної системи оподаткування, зокрема до пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 ПКУ.

Так, починаючи з 01.01.2017, згідно пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 ПКУ, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, (зазначена норма ПКУ, в редакції що діяла до 01.01.2017, застосовувалась для суб'єктів господарювання), які, на день подання заяви про реєстрацію Платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного Податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Однією з підстав для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку, згідно з пп. 299.6.1 п. 299.6 ст. 299 ПКУ є невідповідність такого платника податків вимогам, встановленим ст. 291 ПКУ, зокрема наявність податкового боргу на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, несплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПКУ (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

При цьому, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Таким чином, з 01.01.2017.року підставою для контролюючих органів при прийнятті рішення про відмову у реєстрації фізичної особи - підприємця платником єдиного податку є наявність у такого платника податків податкового боргу зі сплати податків та зборів, за якими визначені грошові зобов'язання, в тому числі, які не пов'язані із здійсненням господарської діяльності (окрім наявного боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок)).

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПКУ, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ.

Водночас, згідно з пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Таким чином, згідно з положеннями п. 299.10 ст. 299 ПКУ, за рішенням контролюючого органу реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного, зокрема, у випадку невиконання платником єдиного податку обов'язку щодо переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Разом з тим, згідно з п. 36.1 ст. 36 ПКУ, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПКУ, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст. 38 ПКУ, визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Тобто, право перебувати на спрощеній системі оподаткування втрачає саме підприємець - платник єдиного податку, у зв'язку з наявністю податкового боргу у такого суб'єкта господарювання.

Отже, наявність податкового боргу у фізичної особи - підприємця по податкових зобов'язаннях, не пов'язаних з його господарською діяльністю, не є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про виключення такої фізичної особи - підприємця з реєстру платників єдиного податку.

Крім того, відповідно до п. п. 299.11 ст. 299 ПКУ, у разі виявлення під час проведення перевірок відповідним контролюючим органом порушень фізичними особами - підприємцями вимог глави 1 ПКУ щодо застосування спрощеної системи оподаткування, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятому на підставі акта перевірки. У такому випадку суб'єкт господарювання має право перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з дати прийняття контролюючим органом рішення про виключення такого платника з реєстру платників єдиного податку.

Тобто, обмеження щодо неможливості обрання спрощеної системи оподаткування фізичними особами - підприємцями протягом, чотирьох послідовних кварталів (з дати анулювання), стосується тільки тих суб'єктів господарювання - фізичних осіб, яким анульовано реєстрацію платником єдиного податку за актом перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 31.12.2016 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з реєстру платників єдиного податку було винесено правомірно, оскільки у позивача наявний податковий борг.

Крім того, позовна вимога про зобов'язання Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві врахувати в інтегрованій картці платника з єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (і) наявну оплату єдиного податку за перший квартал 2016 року у сумі 81 000,00 грн., згідно з платіжним дорученням від 17.05.2016 №30, і у сумі 145 624,67 грн., згідно з платіжним дорученням від 20.05.2016 №56, та (іі) відсутність податкового боргу у зв'язку із здійсненням даної оплати, також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вищевказаних позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2018 року - скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним, скасування податкової вимоги, рішення про виключення з реєстру єдиного податку, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких