Справа № 0540/7995/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року справа №0540/7995/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 р. (у повному обсязі складено 08 жовтня 2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 0540/7995/18-а (головуючий І інстанції суддя Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.09.2018 року звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні виплати державної допомоги при народженні дитини за минулий період з 01.11.2017 року по 01.05.2018 року; зобов'язати відповідача здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини за період з 01.11.2017 року по 01.05.2018 року; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області щодо здійснення виплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини за минулий період з 01.11.2017 по 01.05.2018.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини за період з 01.11.2017 по 01.05.2018.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 суми допомоги при народженні дитини за один місяць.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 34-35).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що механізм надання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам регламентується рядом нормативно-правових актів, зокрема п. 15 Порядку № 365 від 08.06.2016 року передбачено, що орган, здійснює соціальні виплати на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач згідно довідки від 24.04.2018 № є внутрішньо переміщеною особою і тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 22.11.2017 Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_2, який, згідно довідки від 24.04.2018 № , також зареєстрований як внутрішньо переміщена особа (а.с. 14).

05.06.2018 у відповідь на заяву позивача від 17.05.2018 комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про призначення допомоги при народженні дитини позивачу у розмірі 10320,00 грн. з 01.11.2017 по 30.11.2017 та по 860,00 грн. щомісяця з 01.12.2017 по 30.11.2020. Призначена допомога нарахована на відомість з липня 2018 року у сумі 2580 грн. (по 860 грн. за травень, червень, липень 2018 року) (а.с. 15).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо невиплати державної допомоги при народженні дитини з 01.11.2017 по 01.05.2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно за ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811).

Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (в редакції на момент подання позивачем до відповідача заяви про призначення допомоги при народженні дитини) передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 цього Закону визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини (ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми").

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Призначення і виплата державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюються управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу) (п. 11 Порядку).

Так, відповідно пункту 13 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 р., надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

При цьому така допомога надається у розмірах прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, встановленого на день народження дитини.

Згідно п. 43 Порядку № 1751 документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.

Про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

Як зазначалось вище, комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про призначення допомоги позивачу у розмірі 10320,00 грн. з 01.11.2017 по 30.11.2017 та по 860,00 грн. щомісяця з 01.12.2017 по 30.11.2020.

Посилання представника відповідача на п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 суд не приймає до уваги з огляду на те, що вказана постанова є підзаконним нормативно-правовими актом, яка має нижчу юридичну силу ніж Закон, і яка значно звужує встановлене законодавством право на отримання допомоги позивачем.

Парламентська асамблея Ради Європи 12 жовтня ухвалила дві резолюції щодо України, в яких закликала

16.3. українську владу:

спростити, наскільки це можливо, повсякденне життя мешканців непідконтрольних територій і переміщених осіб з цих районів за рахунок скорочення адміністративних процедур щодо доступу до виплати пенсій і соціальної допомоги та сприяння доступу жителів до правосуддя шляхом належного оснащення та кадрового забезпечення судів у районах, підконтрольних уряду, чия юрисдикція була поширена на непідконтрольні території.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Як відзначено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16-а (К/9901/12622/18), допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Керуючись принципом верховенства права, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом першої інстанції, позивач має право на виплату державної допомоги при народженні дитини за період з 01.11.2017 року по 01.05.2018 року, оскільки механізм призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не повинен звужувати права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і не впливають на правильне по суті рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов'язку доказування правомірності своїх дій суб'єктом владних повноважень суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання державної допомоги за період з 01.11.2017 року по 01.05.2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 р. у справі № 0540/7995/18-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 09 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючийсуддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко