Справа № 156/898/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3489/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2018 року у справі № 156/898/18 (рішення ухвалено в смт. Іваничі, головуючий суддя Мушкета О.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.10.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до виконуючого обов'язки заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С від 03.10.2018 №5110/20500/18 у справі про порушення митних правил ОСОБА_1

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що суд не врахував те, що працівники Іваничівського відділення поліції, які бачили факт несправності його автомобіля на автодорозі Іваничі - Нововолинськ через погану якість дороги і потрапляння у глибоку вибоїну відмовились фіксувати зазначену подію. Суд повинен був перевірити зазначений факт, але не зробив цього.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції не врахував і не дав правової оцінки тому факту, що як тільки йому стало відомо, що він зможе виїхати з України в десятиденний строк, відразу повідомив митні органи про цей факт і копія повідомлення міститься в матеріалах справи.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, 18.08.2018, як водій, ввіз на територію України транспортний засіб марки «VOLVO S80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 через митний кордон, пункт пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор».

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 повідомив Львівську митницю ДФС про неможливість здійснення транзиту автомобілем марки «VOLVO S80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, по причині його поломки (вийшов з ладу під час руху при попаданні у вибоїну) та про те, що автомобіль знаходиться на ремонті на території станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_3

08 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 державним інспектором ВМО №4 МП «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС Сушик М.С. складено протокол про порушення митних правил № 5110/20500/18, який складався в присутності ОСОБА_1 і його копія вручена останньому під розписку з повідомленням про те, що розгляд протоколу призначено в приміщенні митниці з 10 год. до 12 год. 03.10.2018.

03 жовтня 2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач перевищив встановлений статтею 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля, що перебував під митним контролем більше, ніж десять діб, та доказів аварії або дії обставин непереборної сили підтверджених документально суду не надав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, згідно частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення осіб від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами.

В той же час, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено в пункті 2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 (далі - Порядок № 657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

З огляду на викладені вимоги закону, колегія суддів вважає, що такий факт, як ремонт автомобіля внаслідок поломки не може бути прирівняний до аварії або обставин непереборної сили. Належних доказів зворотного позивачем надано не було.

Статтею 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 28.08.2018, з якого видно, що позивач повідомив Львівську митницю ДФС про неможливість вивезення транспортного засобу «VOLVO S80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, за межі території України у строк, встановлений статтею 95 МК України, у зв'язку з перебуванням автомобіля на ремонті (вийшов з ладу під час руху при попаданні у вибоїну на дорозі) (а.с. 5).

Перебування транспортного засобу «VOLVO S80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, в ремонті підтверджується довідкою СТО «Авто Допомога» ФОП ОСОБА_3, в якій вказано, що даний автомобіль з 28.08.2018 по 08.09.2018 знаходився на СТО за адресою: М.Львів, вул.Грунтова,1, у зв'язку з несправністю блоку управління двигуна на електропроводки, що унеможливлює його самостійне пересування, актом про надані послуги 08.09.2018, з якого видно, що вартість оплачених послуг з ремонту електронного двигуна становить 800 грн. та вартість ремонту електропроводки становить 500 грн. (а.с.10).

Беручи до уваги обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених статтею 95 МК України.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів про те, що перебування транспортного засобу в ремонті, було спричинене аварією, дією обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, а тому положення частини 1 статті 460 МК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть.

Суд першої інстанції вірно вказав, що хоча позивачем надано суду документи про несправність транспортного засобу марки «VOLVO S80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, які вказують що автомобіль перебуває на СТО «АВТО ДОПОМОГА» в м. Львів, вул. Грунтова, 1, у зв'язку з його ремонтом, однак такі не містять відомостей про те, що ремонт здійснюється внаслідок аварії або обставин непереборної сили.

Надані позивачем при апеляційному розгляді письмові пояснення лейтенанта поліції Ю.Ю.Якимчука та сержанта поліції Н.В.Крикавського колегія суддів не бере до уваги, позаяк такі не спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на законодавчо встановлені вимоги щодо встановлення факту аварії чи непереборної сили, які є підставами для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, позивачем не надано суду належні та допустимі докази, які б підтвердили неможливість вивезення транспортного засобу в строки передбачені Митним кодексом України, а тому накладення митним органом адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2018 року у справі №156/898/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук