Справа № 826/13247/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Кузьмишиної О.М. Кучми А.Ю. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексітос" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Головне управління ДФС у м. Києві звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексітос" про стягнення заборгованості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Головне управління ДФС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що у даній ситуації слід врахувати право сторони на судовий захист та оскарження судового рішення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2018 р. позовну заяву залишено без руху, в зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору та встановлено позивачу п'ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог вказаної ухвали суду першої інстанції, позивачем не надано доказів сплати судового збору, в той же час, представником позивача подано заяву про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши подані матеріали, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору, з тих підстав, що органи доходів та зборів не належать до суб'єктів, визначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір», які звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Також, відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VIII, який набув чинності 15.12.2017 року, внесені зміни до Закону України «Про судовий збір», зокрема ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено виключний перелік умов, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору фізичній особі, а апеляційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби під зазначені умови не підпадає.

Також, суд зазначає, що пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 року, зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, не обмежена в праві в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, відсутні підстави для задоволення заявленого позивачем клопотання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 26 грудня 2017 року у справах №К/9901/132/17, №К/9901/284/17 від 22 січня 2018 року у справах №К/9901/4773/18, №К/9901/5115/18.

З матеріалів справи вбачається, що листи ГУ ДФС у м. Києві від 02.08.2018 р. та від 10.09.2018 р., направлені до ДФС України, щодо збільшення бюджетних асигнувань для сплати судового збору, залишились без реагування з боку розпорядника коштів. Тому судом першої інстанції вірно зазначено, що вказане свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для продовження процесуального строку на усунення недоліків, адже позивачем не надано жодних доказів на підтвердження ймовірної сплати судового збору у випадку продовження судом строку на усунення недоліків.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Відповідно до частини 8 статті 169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 310, 312, 313, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Кузьмишина О.М. Кучма А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 15.01.2019 року