Справа № 805/5089/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа №805/5089/15-а

адміністративне провадження №К/9901/6442/18, К/9901/6445/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 805/5089/15-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Електроналадка» до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - виконавча дирекція Фонду, Фонд, відповідно), Державної казначейської служби України (далі - Держказначейство), Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду), Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області (далі - ГУ Держказначейства в Донецькій області), Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Центральна міжрайонна виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду) , Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами Центральною міжрайонної виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду та виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Козаченка А.В., суддів Крилової М.М., Голошивця І.О. та

ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Ханової Р.Ф., суддів Василенко Л.А., Жаботинської С.В., -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2015 року ТОВ «Електроналадка» звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати неправомірною бездіяльність Виконавчої дирекції Фонду та зобов'язати вчинити дії по фінансуванню страхувальника для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп., а саме: надати меморіальні документи до Держказначейства на перерахування коштів по заявам-розрахункам Виконавчій дирекції Донецького обласного відділення Фонду;

- визнати неправомірною бездіяльність Держказначейства та зобов'язати вчинити дії по фінансуванню страхувальника для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп., а саме: виконати відповідний меморіальний документ Фонду на перерахування коштів Виконавчій дирекції Донецького обласного відділення Фонду;

- визнати неправомірною бездіяльність Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду та зобов'язати вчинити дії по фінансуванню страхувальника для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп., а саме: надати меморіальний документ до ГУ Держказначейства у Донецькій області на перерахування коштів по заявам-розрахункам Центральній міжрайонній виконавчій дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду;

- визнати неправомірною бездіяльність ГУ Держказначейства у Донецькій області та зобов'язати вчинити дії по перерахуванню страхових коштів по фінансуванню страхувальника для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп., а саме: виконати відповідний меморіальний документ Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду на перерахування коштів Центральній міжрайонній виконавчій дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду;

- визнати неправомірною бездіяльність Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду та зобов'язати вчинити дії по фінансуванню страхувальника для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп., а саме: надати меморіальний документ до банку, який обслуговує рахунки Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду, на перерахування коштів позивачу, для фінансування страхувальника - ТОВ «Електроналадка» для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по поданим заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп. (том 1, а.с. 5-23).

На обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «Електроналадка» зазначило, що ним були подані заяви-розрахунки щодо фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду на загальну суму 283 240 грн 61 коп. до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду, а у подальшому і до інших відповідачів. Натомість вказані розрахунки не були прийняті до виконання. Проте необхідною та достатньою підставою для здійснення фінансування страхувальників - є факт подання ними відповідних заяв-розрахунків.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 11 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав неправомірною бездіяльність Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду щодо нездійснення фінансування ТОВ «Електроналадка» за наданими цим товариством заявами-розрахунками на загальну суму 283 240 грн 61 коп.;

- зобов'язав Центральну міжрайонну виконавчу дирекцію в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду здійснити фінансування ТОВ «Електроналадка» матеріальним забезпеченням по соціальним страховим виплатам його працівникам за поданими ним заявами розрахунками на загальну суму 283 240 грн 61 коп. В решті позовних вимог - відмовив. (том 2, а. с. 83-86).

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, приймаючи до уваги державну реєстрацію юридичної особи на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі, законодавчо встановлені строки здійснення Фондом фінансування страхувальників-роботодавців, належне оформлення спірних заявок-розрахунків позивача на загальну суму 283 240 грн 61 коп., відсутність підстав згідно статті 23 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, сплата позивачем єдиного соціального внеску за спірний період, що є джерелом формування коштів Фонду, факт того, що кошти, які надходять до Фонду від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати, зокрема виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, а також відкритий поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у публічному акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ), дійшов висновку про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльності Центральну міжрайонну виконавчу дирекцію в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду та зобов'язання останнього здійснити фінансування ТОВ «Електроналадка» для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заявам-розрахункам на загальну суму 283 240 грн 61 коп.

01 та 02 вересня 2016 року Центральна міжрайонна виконавча дирекція в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду та виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційні скарги мотивовано, зокрема тим, що лист Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду від 20 серпня 2015 року № 01-200 не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є лише документом, яким повідомлено позивача як йому діяти для отримання фінансування, та роз'яснено порядок отримання матеріальної забезпечення у період проведення антитерористичної операції, та яким не встановлено при цьому певних прав та обов'язків для страхувальника, не породжує ніяких правових наслідків. Окрім цього, скаржники зазначають, що заборгованість по заявам-розрахункам підтверджена на загальну суму 158 703 грн 90 коп. Заяв-розрахунків на суму 124 536 грн 71 коп Центральна міжрайонна виконавча дирекція в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду не приймала, відтак ця сума не підтверджена.

Вищий адміністративний суд України ухвалами від 02 та 07 вересня 2016 року відкрив касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами та витребував матеріали справи першою ухвалою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ТОВ «Електроналадка» зареєстровано у якості юридичної особи, ідентифікаційний код: 31386990, місцезнаходження юридичної особи: 83001, Донецька область, місто Донецьк, бул. Шевченка, б.11 (том 1, а.с.28-29).

Позивачем 11 серпня 2015 року на ім'я т.в.о. директора Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду Гавриш Т.В. направлено лист з дев'ятьма заявами-розрахунками на отримання матеріального забезпечення загальною сумою 192 711 грн 19 коп. відповідно до вимог Закону №1105-XIV, який отримано уповноваженою особою виконавчої дирекції Фонду 19 серпня 2015 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1, а. с. 32-35, 40-79).

Аналогічні листи із шістьма заявками скеровані 06 листопада 2015 року до зазначених органів на суму 84 709 грн 84 коп. та листом від 11 листопада 2015 року дві заявки на суму 5819 грн 19 коп. (том 1, а.с.58, 72). Лист позивача від 06 листопада 2015 року залишений відповідачами без розгляду.

Листами від 20 серпня 2015 року № 01-200, від 02 грудня 2015 року №01-504 Центральна міжрайонна виконавча дирекція в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду повідомила позивача, що органи Донецького обласного відділення Фонду зможуть здійснити фінансування підприємства тільки після повернення території під контроль органів державної влади, або за умови перереєстрації позивача на території, яка підконтрольна органам державної влади (том 1, а. с. 30-31, 127а-127б).

Листом Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду від 03 листопада 2015 року № 01-375 позивача повідомлено про припинення прийняття робочими відділеннями Фонду, які знаходяться на контрольованій території, заяв-розрахунків страхувальників, які застраховані на тимчасово неконтрольованій території (том 1, а. с. 127).

Центральна міжрайонна виконавча дирекція в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду листом від 02 грудня 2015 року № 01-504 повідомило позивача, що фінансування позивача можливо після проведення реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, а також подання позивачем заяви-розрахунку на фінансування допомоги до робочого органу за новим місцем реєстрації; також у вказаному листі зазначено, що в разі наявності у співробітників позивача статусу внутрішньо переміщеної особи, такій особі необхідно звернутися для отримання матеріального забезпечення до робочого органу Фонду за фактичним місцем перебування (том 1, а.с. 127а-127б).

Згідно довідки ПАТ «ПУМБ» від 04 листопада 2015 року, на ім'я позивача відкрито поточний рахунок зі спеціальним режимом використання (том 1, а.с. 82).

На вимогу суду апеляційної інстанції позивачем надані докази про сплату ним єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) за період з червня 2014 року по листопад 2015 року, а саме: звіти з проводками по рахункам 657 та 311 із зазначенням суми ЄСВ, дат та номерів платіжних доручень, за якими здійснено платежі, довідку ПАТ «ПУМБ» про надходження від позивача платіжних доручень про сплату ЄСВ та прийняття банківською установою зазначених платіжних документів на виконання, акти звіряння з податковим органом за визначений період.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначені Законом № 1105-XIV, а умови фінансування Фондом страхувальників для надання ними матеріального забезпечення, визначені Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду від 22 грудня 2010 року № 26 (далі - Порядок фінансування).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням (частина четверта статті 4 Закону № 1105-XIV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів Фонду є, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб.

Кошти, що надходять до Фонду від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати, зокрема виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом (стаття 19 Закону).

Відповідно до частини першої статті 20 Закону за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім'ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (стаття 22 Закону).

Законодавцем передбачений вичерпний перелік відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності (стаття 23 Закону).

Статтею 32 Закону № 1105-ХIV передбачені строки розгляду документів, призначення та виплати матеріального забезпечення за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 1105-XIV фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

За правилами частини другої статті 34 Закону № 1105-XIV страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01 січня 2011 року) (далі - місце обліку), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства (пункт 5 Порядку фінансування).

Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду (пункт 6 Порядку фінансування ).

Згідно пункту 7 Порядку фінансування при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку (пункт 8 Порядку фінансування).

Отже, аналіз положень статті 34 Закону № 1105-XIV та Порядку фінансування свідчить про відсутність повноважень робочого органу Фонду повертати страхувальнику заяви-розрахунки з будь-яких причин, не приймати їх або залишати без розгляду.

Оскільки, суди встановили, що усі вимоги щодо формування та пред'явлення заяв-розрахунків позивачем дотримані, то у Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду не було правових підстав не приймати, залишати без розгляду чи відмовляти у відповідному фінансуванні.

Щодо посилання відповідача на пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади, то колегія суддів зазначає таке.

Зокрема, у справі № 826/18826/14 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, позов задоволено частково:

- визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року N 595.

Отже, на час повідомлення позивача, в тому числі станом на 20 серпня 2015 року, про неможливість профінансувати страхувальника з посиланням на вказаний пункт Тимчасового порядку є незаконним.

Також колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що положення пункту 24 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України не можна застосовувати до спірних правовідносин, оскільки відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1105-XIV, кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Отже, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати - є цільовим позабюджетним фондом, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

За таких обставин, з метою забезпечення права громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, враховуючи виконання позивачем всіх зобов'язань, зокрема, сплату страхового внеску, враховуючи відсутність підстав згідно статті 23 цього Закону для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також відкритий поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у ПАТ «ПУМБ», колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

До того ж, відповідно до даних ЄДРПОУ місцезнаходження юридичної особи позивача на час розгляду справи в суді касаційної інстанції зареєстровано у місті Курахове Марїнського району Донецької області, яке не віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржників, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційних скаргах не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржників відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі № 805/5089/15-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб,

Судді Верховного Суду