Справа № 193/1558/18
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/8/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

11 січня 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кащук Д.А., з участю секретаря судового засідання Ратушній В.В., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП у м. Кривий Ріг ДПП полку поліції Куликівського Вадима Валерійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 12 листопада 2018 року, згідно якого просив суд визнати дії відповідача по притягненню позивача до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову серії НК №425332 від 05 листопада 2018 року про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст. 122 КпАП України.

В обґрунтування пред'явлених вимог посилається на те, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2018 року інспектором взводу №1 роти №1, батальйону №1, полку ПП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровської області Куликівським Вадимом Валерійовичем його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 ( чотириста двадцять п'ять) грн..

Зазначає, що позивач, 05.11.2018 року приблизно в 12.00 годин, керуючи автомобілем Тойота номерний знак НОМЕР_1 рухався по вулиці Жовтнева біля автовокзалу в пгт.Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, коли побачив у зеркалі заднього виду машину ДАІ. На вимогу представника ДАІ він зупинився. До нього підійшов представник ДАІ і попросив пред'явити документи. Документи представнику ДАІ він пред'явив і запитав у чому причина зупинки автомобіля. Інспектор сказав, що він начебто, коли проїзджав по трасі Н-11 повернув праворуч і при цьому не включав світловий показник повороту.

Стверджує, що він пояснив службовій особі ДАІ Куликівському В.В., що рухався виключно з дотриманням Правил дорожного руху при цьому не порушив вимоги дорожних знаків. Повороту праворуч на головній дорозі де указував йому інспектор ГАІ там нема, та і немає ніяких дорожних знаків, які б могли вказувати де головна а де другорядна дорога чи поворот вліво чи направо, а він ніде не повертав, а їхав по прямій дорозі. Про це, він сказав Інспектору ДАІ. На що останній йому відповів що це його не «волнує» і став складати постанову. Окрім цього він попросив інспектора ДАІ Куликівського, щоб при складанні постанови був присутній адвокат. На його просьбу інспектор ДАІ промовчав. Свої пояснення по суті він написав у постанові, яку склав інспектор ДАІ Куликівський В.В. Дії інспектора ДАІ Куликівского В.В. вважає неправомірними по відношенню до нього.

Вважає, що вказана вище постанова в справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2018 року серії НК №425332 винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що привело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судовому засіданні підтримав свій адміністративний позов, просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача безпідставні, оскільки під час патрулювання 05 листопада 2018 приблизно о 12.00 год був помічений транспортний засіб Тойота державний номерний знак НОМЕР_2, який рухаючись по Дніпропетровській трасі, коли проїзжав по трасі Н 11 повернув праворуч і при цьому не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед поворотом праворуч. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 425332 від 05.11.2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП. Зазначає, що позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже, на думку відповідача, вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, ним були дотримані, але Позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розглядати адміністративну справу без його участі (а.с. 19-29). Також, відповідачем надано до суду відеозапис зі службового відеореєстратора на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні відеозапис зі службового відеореєстратора, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що інспектором роти №1 батальйону №1 УПП в м.Кривий Ріг УПП Куликівського В.В. 05.11.2018 року винесена постанова серії НК №425332 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн..

Згідно з оскаржуваної постанови, 05.11.2018 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Тойота д.н. НОМЕР_2, рухаючись по Дніпропетровській трасі коли проїзжав по трасі Н11, повернув праворуч і при цьому не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед поворотом праворуч, чим порушив п.9.2 б ПДР України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно із вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Досліджуючи посилання позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці вчинення, що суперечить рішенню КСУ від 26 травня 2015 року, суд не може їх взяти до уваги, з наступних підстав.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП, яка передбачає, відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 121 КУпАП, зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 р. № 5- рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно- територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши п. 2.4 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд приходить висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст.121,122 і ст. 126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення, а отже на думку суду посилання позивача на зазначені обставини є не обгрунтованими.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором роти №1 батальйону №1 УПП в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, Куликівським В.В., як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Представником відповідача надано суду диск із відеозаписом, зробленим нагрудною відеокамерою інспектора патрульної поліції, з якого встановлено, що позивач заперечує факт порушення ПДР України, а саме, що при здійсненні повороту, він не повинен увімкнути відповідний покажчик повороту, обгрунтовує це тим, що цим перешкод нікому не завдав, та не порушив п.9.2 б ПДР України.

Як вбачається з фотокопії, наданої відповідачем, перед поворотом до сел.Софіївка існує дорожній знак 5.52 розділу 33 ПДР України, на яком зображено, що для руху до смт.Софіївка потрібно дійснювати маневр повороту праворуч, що не було зроблено позивачем ОСОБА_1, та порушено ним п.9.2 б ПДР України.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з патрульного відеореєстратора вбачається, що транспортний засіб Тойота державний номерний знак НОМЕР_2, який рухаючись по Дніпропетровській трасі, коли проїзжав по трасі Н11, повернув праворуч і при цьому не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед поворотом праворуч.

Посилання позивача на ті обставини, що інспектором проігноровано його клопотання про залучення адвоката для юридичної допомоги судом оцінюється критично, оскільки, як вбачається із дослідженого судом відеозапису з патрульного відеореєстратора, жодних клопотань про виклик свідків, залучення адвоката, або будь-якого іншого клопотання під час розгляду справи не надходило.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст. 222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

В даному випадку суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, дотримання порядку їх вчинення та законність прийнятого рішення, а права й інтереси позивача не порушено.

За таких обставин суд вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв у відповідності з вимогами КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», та винесена ним постанова є законною, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 243 ч.3, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП у м. Кривий Ріг ДПП полку поліції Куликівського Вадима Валерійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено та підписано 15.01.2019 року.

Суддя Д.А. Кащук