Справа № 2540/2769/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2769/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 0 від 13.04.2018 року, винесеного ГУ ДФС в Чернігівській області на підставі акта перевірки № 231/14/03798553 від 30.03.2018 року, про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 32566,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зобов'язання нерезидента «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед позивачем по зовнішньоекономічному контракту від 16.06.2017 року №16-06-17 були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому у відповідача відсутні підстави для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт» відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Висновки апелянта обґрунтовані тим, що законодавство не передбачає заборони заміни сторони за зобов'язаннями у зовнішньоекономічному договорі та не містить такої щодо проведення операцій з переведення боргу за такими договорами, тому зарахування зустрічних однорідних вимог є одним зі способів припинення зобов'язань, за яким погашаються зустрічні однорідні вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, справу розглянуто у письмовому провадженні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Чернігівській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Етнопродукт» з питань дотримання валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 16.06.2017 року № 16-06-17 з нерезидентом-фірмою «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» за період з 23.02.2018 по 14.03.2018.

Підставою для проведення перевірки став лист позивача за вих. №26 від 14.03.2018 року про проведення позапланової виїзної перевірки за вказаним зовнішньоекономічним контрактом у зв'язку з його виконанням та отриманням коштів.

За результатами перевірки складено акт від 30.03.2018 року №231/14/03798553, в якому викладений висновок ГУ ДФС в Чернігівській області про порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» щодо прострочення термінів надходження валютної виручки по експортному контракту від 16.06.2017 року № 16-06-17.

На підставі акта перевірки №231/14/03798553 від 30 березня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0 від 13 квітня 2018 року про сплату суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 32566,96 грн.

Позивач, вважаючи, що у контролюючого органу не було підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов до висновку, що позивачем не доведено факту здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог між ним та SLP-Schwabische Landprodukte GmbH, а тому, порушено терміни зарахування валютної виручки на рахунках у банку, за що передбачено нарахування пені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, законодавчо встановлено, що строк виплати заборгованості контрагентом нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом становить не більше 180 днів з моменту здійснення митного оформлення товару, а в разі пропущення цього терміну, до суб'єкта господарювання застосовується пеня за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що ТОВ «Етнопродукт» уклало з нерезидентом - фірмою «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» зовнішньоекономічний контракт від 16.06.2017 року №16-06-17 на загальну суму згідно специфікацій - 16984 Євро.

На виконання умов зазначеного контракту позивач відвантажив пшеницю на адресу «SLP- Schwabsehe Landproukt GmbH» на загальну суму 16984 євро згідно вантажно-митних декларацій ЕК 10:

№ 011553 від 20.06,2017 року на суму 4246 євро , що становить за офіційним курсом НБУ 123742,45 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар -17.12.2017 року;

№ 011554 від 20.06.2017 року на суму 4246 євро , що становить за офіційним курсом НБУ 123742,45 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар -17.12.2017 року;

№ 011578 від 21.06.2017 року на суму 4246 євро, що становить за офіційним курсом НБУ 123323,00 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар - 18.12.2017 року;

№ 011592 від 22.06.2017 року на суму 4246 євро, що становить за офіційним курсом НБУ 123170,13 гривень. Граничний термін надходження валютної виручки за товар - 19.12.2017 року.

Як зазначено в акті перевірки, згідно попереднього акту документальної позапланової виїзної перевірки від 01.03.2018 року №161/14/03798553 по вказаному, контракту станом на 22.02.2018 року значиться прострочена дебіторська заборгованість в розмірі 16984 Євро, на суму якої нарахована пеня в сумі 110625,10 гривень.

Також, в акті перевірки від 30.03.2018 року вказується, що ТОВ «Етнопродукт» надало для перевірки виписки по рахунку № 4520 в АТ «ПроКредіт банк», відповідно до якої на цей рахунок 13.03.2018 року зараховано валютної виручки від «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» на загальну суму 16984 євро ( еквівалент 541661,51 грн) на виконання умов експортного контракту від 16.06.2017 року № 16-06-17, в той час, як терміни надходження валютної виручки за товар за цим контрактом є 17.12.2017 року, 18.12.2017 року та 19.12.2017 року, що свідчить про прострочення зарахування на валютний рахунок виручки за зовнішньоекономічним контрактом.

Разом із тим, ГУ ДФС в Чернігівській області було вже проведено перевірку ТОВ «Етнопродукт» (акт від 01.03.2018 року №161/14/03798553) та визначено, що «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» прострочено перерахування позивачу заборгованості по зовнішньоекономічному контракту та здійснено розрахунок пені за таке прострочення, а саме 110625,10 грн. Розрахунок здійснений по дату 22.02.2018 року.

Отже, після проведеної перевірки, за результатом якої складено акт від 30.03.2018 року №231/14/03798553, пеня визначається з дня, що не було охоплено попередньою перевіркою та дату фактично здійсненого розрахунку з позивачем з боку його іноземного контрагента.

Таким чином, виходячи з того, що фактичний розрахунок з ТОВ «Етнопродукт» з його контрагентом проведено з порушенням строку, встановленого ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про правомірність нарахування ТОВ «Етнопродукт» пені у відповідності до вимог статті 4 цього Закону.

Разом з тим, ТОВ «Етнопродукт» вказує, що зобов'язання нерезидента «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH'» перед позивачем по зовнішньоекономічному контракту від 16.06.2017 року №16-06-17 припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому відсутні підстави для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

На підтвердження факту припинення таких зобов'язань нерезидента перед позивачем надано копію тристороннього договору від 04.01.2018 року між ТОВ «Етнопродукт», ПрАТ «Етнопродукт» та нерезидентом - «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH», який названо як договір про переведення боргу, та документ, викладений англійською мовою, в переліку до позову вказаний як акт звірки.

Відповідно до пункту 1.1-1.3 цього договору зазначено, що Сторона 1 («SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH») відмовляється від боргу 1 (заборгованість ПраТ «Етнопродукт» перед «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH»), а Сторона 3 (ТОВ «Етнопродукт») відмовляється від боргу 2 (заборгованість «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед ТОВ «Етнопродукт»).

Відповідно до ч. 4 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Відповідальність за спірним податковим повідомленням-рішенням застосована відповідачем на підставі статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», згідно з якою, склад відповідного правопорушення полягає у недодержанні строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону.

Відповідно до п. 1.11 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, експортна операція з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Припинення взаємних зобов'язань між резидентом та нерезидентом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог можливо лише за наявності належним чином оформлених документів.

Таким чином, законодавство допускає випадки припинення валютного контролю без зарахування валютної виручки на банківський рахунок експортера, але за умови дотримання порядку, визначеного Інструкцією № 136.

Позивач посилається на те, що між ним та «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі протоколу зарахування таких вимог від 10.01.2018 року і вказує, що зустрічні вимоги у його контрагента виникли у зв'язку з тим, що SLP-Schwabische Landprodukte GmbH помилково перерахувало кошти Приватному акціонерному товариству «Етнопродукт» замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт».

Між SLP-Schwabische Landprodukte GmbH, ПрАТ «Етнопродукт» та ТОВ «Етнопродукт» було укладено договір про переведення боргу від 04.01.2018 року (а.с. 22).

Відповідно до умов цього договору новим боржником стає Приватне акціонерне товариство «Етнопродукт», котре зобов'язується погасити борг у розмірі 16989 євро перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт», шляхом підписання протоколу зарахування зустрічних однорідних вимог.

Водночас, переведення боргу регулюється статтями 520 - 524 ЦК України.

Так, зі змісту статті 520 ЦК України випливає, що переведенням боргу є заміна боржника у зобов'язанні, коли за згодою кредитора зобов'язання (борг) боржника переходить (переводяться) до нового боржника

Наслідками переведення боргу є вибуття первинного боржника із зобов'язання, вступ до зобов'язання нового боржника та збереження у повному обсязі змісту зобов'язання при зміні суб'єктного його складу.

Таким чином, відмова від боргу є прощенням боргу.

На відміну від зарахування зустрічних вимог, передбаченого ст. 601 ЦК України, це інший спосіб припинення зобов'язань, який встановлений ст. 605 ЦК України.

Якщо при переведенні боргу зобов'язання зберігається, воно лише переходить від первісного боржника до нового боржника, то відмова від боргу (прощення боргу) спричиняє припинення зобов'язання.

Як вірно вказує суд першої інстанції, зарахування зустрічних вимог можливе лише за наявності таких вимог сторін один до одного, тобто борг однієї сторони має відповідати боргу іншої, при цьому, борг за контрактом від 16.06.2017 року № 16-06-17 був з боку SLP-Schwabische Landprodukte GmbH, а став з боку ПрАТ «Етнопродукт», що свідчить про відсутність зустрічних вимог між позивачем та нерезидентом, адже заборгованості з боку ТОВ «Етнопродукт» перед SLP-Schwabische Landprodukte GmbH не виникло.

Крім того, SLP-Schwabische Landprodukte GmbH 13.03.2018 року перераховано на валютний рахунок позивача кошти в сумі 16984 євро (еквівалент 541661,51 грн) на виконання умов експортного контракту від 16.06.2017 року № 16-06-17, що також свідчить про відсутність між сторонами цього контракту зустрічних однорідних вимог, та, як наслідок, виконання умов контракту з боку контрагента позивача.

Також, суд першої інстанції вірно зазначає, що договором від 04.01.2018 року не відбулося переведення боргу до ТОВ «Етнопродукт» перед «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH», відповідно, між вказаними особами не виникли взаємні зобов'язання, тому відсутні умови для припинення між ними зобов'язань шляхом зарахування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0 від 13.04.2018, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, оскільки зобов'язання «SLP-Schwabsehe Landproukt GmbH» перед ТОВ «Етнопродукт» з оплати за товар, отриманий за зовнішньоекономічним контрактом від 16.07.2017 року №16-06-17, не припинилися, а нарахування пені відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є правомірним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Етнопродукт» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк