Справа № 826/3985/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 січня 2019 року

м. Київ

справа № 826/3985/17

адміністративне провадження № К/9901/60367/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 826/3985/17

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва (у складі колегії суддів: Кузьменка В. А., Арсірія Р. О., Огурцова О. П.) від 22 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Федотова І. В., Літвіної Н. М., Сорочка Є. О.) від 24 липня 2018 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України, в якому просили:

- визнати те, що відповідач порушив конституційні права позивачів на отримання обґрунтованої відповіді (достовірної і повної інформації), які гарантовані ст. 32, 34 і 40 Конституції України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція);

- визнати те, що відповідач не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки не вчинив дій щодо перевірки земельно-кадастрових документів земельних ділянок позивачів згідно інформації, представленої у їх заявах від 24 червня 2016 року № 01/06 і від 07 серпня 2016 року № 02/08, та надав неповну і суперечливу інформацію;

- визнати те, що тривалі протиправні дії структурних підрозділів і керівництва відповідача, які унеможливлюють позивачам мирне володіння і розпорядження своєю землею, мають ознаки їх дискримінації за майновим станом, що є порушенням їх прав і свобод, гарантованих ст. 24 Конституції України, ст. 14 Конвенції і ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції;

- встановити чинність: державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_3, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3.), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером НОМЕР_1, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_2.), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером НОМЕР_2 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_3.), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:438:00852;

- зобов'язати відповідача провести перевірку (з використанням незалежного структурного підрозділу) наявних у Відділі Держгеокадастру у міста Львові земельно-кадастрових документів земельних ділянок, що розташовані в межах АДРЕСА_2, за результатами якої: підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів (Державних актів, Поземельних книг тощо; зареєстрованих або не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі) щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_1, координати якої/яких відрізняються від координат земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_2, земельно - кадастрові дані яких представлені у листі відповідача від 20 липня 2016 року № К0-3717/0-0.21-2690/6-16 та відповідають державним актам, додаткам (14-17, 19, 22); підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів (Державних актів, Поземельних книг тощо; зареєстрованих або не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі) щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_3 (за винятком будинку АДРЕСА_1, координати якої/яких накладаються або співпадають з координатами земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_2, адресою місцезнаходження яких є АДРЕСА_1; результати перевірки з відповідним обґрунтуванням (зазначенням підстав реєстрації і наданням копій відповідних документів у випадку виявлення ділянок із вказаними ознаками) вислати позивачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення

2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - закрито в частині позовних вимог про встановлення чинності:

- державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_3, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3.), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:05:438:00939;

- державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером НОМЕР_1, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_2.), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1147;

- державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером НОМЕР_2 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_3.), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:438:00852.

3. Закриваючи провадження у справі в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 21-3296а15, виходив із того, що ця позовна вимога стосується права власності та користування позивачів на зазначені у позовній заяві земельні ділянки, тобто цивільного права, а отже, спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виникає спір про право, який має вирішуватися в порядку цивільного судочинства за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять:

- забезпечити повний захист їх конституційних прав (зокрема, визначених ст. 3, 8, 32, 40, 55, 129-1 Конституції України) при розгляді даної справи та винесенні рішення, а також прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (визначених ст. 6, 8, 13 і ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції);

- скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року повністю;

- зобов'язати суд апеляційної інстанції розглянути позовну вимогу, по якій закрито провадження в адміністративній справі, а саме встановити факт чинності (втрати чинності): державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_3, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3.), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером НОМЕР_1, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_2.), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером НОМЕР_2 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_3), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:04:438:00852.

5. Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

6. Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2019 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

7. Станом на 11 січня 2019 року відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

ІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. У касаційній скарзі скаржники, зазначають, що:

- суд першої інстанції, прийнявши оскаржувану ухвалу від 22 травня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року, позбавив позивачів можливості встановити факт того, що їх державні акти через дії структур відповідача втрачали/набували чинності у протиправний спосіб та вказали позивачам на спосіб захисту їх прав у судах загальної юрисдикції (в порядку цивільного судочинства), який є неможливим для реалізації;

- відповідачем не надано на виконання ухвали суду від 24 квітня 2017 року наявних у нього документів і матеріалів, які могли б бути використані як докази у справі, у зв'язку з чим позивачі були позбавлені можливості встановити чи за період з дати отримання ними державних актів (2003-2005 року) на землю, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 по 2017 рік: їх державні акти на відповідні земельні ділянки втрачали/повторно набували чинність; були інші державні акти або інші правовстановлюючі документі на ці ж земельні ділянки, отримані третіми особами, які за цей самий період набували/втрачали чинність;

- суд першої інстанції фактично змушує позивачів звертатись до іншого суду (місцевого, загальної юрисдикції) на підставі тих самих фактів, щоб витребувати у того ж відповідача ті самі документи, які вже витребував адміністративний суд, та вирішити по суті позовну вимогу, яка безпосередньо витікає із суті порушень (щодо ненадання повної інформації і надання суперечливої інформації), які дослідив адміністративний суд у рішенні від 22 травня 2018 року, визнавши у ньому факт порушення відповідачем права позивачів на отримання інформації;

- оскаржувані судові рішення свідчать про те, що адміністративні суди знехтували завданням адміністративного судочинства, оскільки не врахували несприятливих наслідків для прав свобод та інтересів позивачів;

- адміністративні суди першої та апеляційної інстанцій порушили їх права, що визначені ч. 1 ст. 6 Конвенції щодо права на справедливий судовий розгляд та ч. 1 ст. 13 Конвенції щодо права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

ІІІ. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді при розгляді матеріалів справи встановила, що скаржники оскаржують рішення судів першої та апеляційної інстанцій з мотивів порушення судом правил предметної юрисдикції.

10. Відповідно до ч. 6 ст. 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

11. Згідно з ч. 1, 4 ст. 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в ч. 1-4 ст. 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у ч. 5 або ч. 6 ст. 346 цього Кодексу.

12. За таких обставин та враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржують рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції, що відповідно до ч. 6 ст. 346 КАС України є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 826/3985/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст. 248, 346, 347 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Справу № 826/3985/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб