Справа № 826/18819/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2019 року № 826/18819/13-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр»
доДержавної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2013 року №, №, № та від 27.06.2013 року №, -
В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Автотрейдінг-Центр» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 26.06.2013 та №, №, № від 27.06.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2014 скасовано та позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.09.2015р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 26.06.2013, № від 27.06.2013 та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2014 про відмову в задоволенні позову в цій частині позовних вимог скасувати та справу направити на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.10.2015 року справу прийнято до провадження суддею Кротюком О.В.

23.02.2015 справу № 826/18819/13-а передано судді Окружного адміністративного суду міста Києва Іщуку І.О.

02.08.2016 у справі призначено проведення судово-економічної експертизи та зупинено провадження у справі.

За результатами повторного автоматичного розподілу справ між суддями, для нового розгляду справи призначено суддю Вєкуа Н.Г.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи, судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України від 06.07.2005 р. №2747-IV у редакції, що діяла до 15.12.2017 р.)

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Зі змісту ухвали суду касаційної інстанції від 29.09.2015 р. вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій скасовані у зв'язку з тим, що такими судами неповно досліджено обставини справи.

Відповідно до Ухвали Вищого адміністративного суду України від 29.09.2015 у справі № 826/18819/13-а за адміністративним позовом ДП «Автотрейдінг-Центр» до ДПІ у Святошинському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2013 № , №, № та від 27.06.2013 № , № , №, касаційну скаргу ДПІ у Святошинському районі Головного Управління Міндоходів у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 р. було задоволено частково, оскаржувану постанову було скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2013 № , № , № та від 27.06.2013 № , що ж стосується задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.06.2013 №, № , то в цій частині постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06 2014 р. - була залишена без змін.

Враховуючи викладене, позовні вимоги обмежуються вимогами про визнання протиправними та скасування наступних податкових повідомлень рішень:

- № від 27.06.2013 p., відповідно до якого ДП «Автотрейдінг-Центр» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявлену у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів) з податку на додану вартість у розмірі 22199,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 2,00 грн. у зв'язку із порушенням п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»;

- № , № від 26.06.2013 p., відповідно до яких ДП «Автотрейдінг-Центр» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 р. на 2725434 грн., за 2-4 кв. 2011 р. на 1678887 грн., за 2012 р. на 1107650 грн., збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1683388,00 грн. (в т.ч. за основним платежем - 1362355 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 321033 грн.), в зв'язку з порушенням п. 4.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Мінфіну № 88 від 24.05.95, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», п. 44.1, 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, п. 1.32 ст. 1, п. 2.1 ст. 2, п. 5.1 ст. 5, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 137.1 ст. 137, п. 138.4 ст. 138, п. 138.6 ст. 138, п.138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України;

- № від 26.06.2013 p., відповідно до якого ДП «Автотрейдінг-Центр» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 406798,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 100796 грн. у зв'язку із порушенням п.п. 1.8 ст. 1, п. 4.5 ст. 4, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. З, п.п.7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість», п. 187.1 ст. 187 р. 5 ПК України, п. 192.1 ст. 192 до п. 192.1.1. ст. 192, п. 192.1.2. ст. 192, п. 192.2 ст. 192, п.192.3 ст. 192 ПК України.

В ході нового розгляду справи судом встановлено наступне.

Податковим повідомленням-рішенням № від 27.06.2013 p., встановлено завищення бюджетного відшкодування - 22199 грн. в тому числі по звітних періодах: - завищення бюджетного відшкодування за жовтень 2010 - 19741 грн., за листопад 2010 року - 2458 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було частково скасоване рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві № 4108/10/26-15-10-04 від 06.09.2013 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2010 року у розмірі 19 741,00 гривень та застосуванні штрафних санкцій у розмірі 2 гривні, а в іншій частині (2 458,00 грн.) залишено без змін. Однак, скасоване в частині за результатами адміністративного оскарження ППР № від 27.06.2013 p. не набуло статусу відкликаного, оскільки нове ППР в частині зменшення суми контролюючим органом не приймалось.

Встановлюючи правомірність винесення ППР № від 27.06.2013 p. суд зазначає наступне. Підприємство здійснило коригування податкових зобов'язань на суму податку на додану вартість в зв'язку з поверненням грошових коштів не платникам ПДВ. Дані коригування, на думку перевіряючих, є порушеннями податкового законодавства, зокрема п. 4.5. ст. 4, п.п. 4.5.3. п. 4.5. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - ЗУ «Про податок на додану вартість») та п. 192.2. ст. 192 ПК України, оскільки підприємство не мало права здійснювати коригування податкових зобов'язань у випадку повернення попередньої (авансової) оплати неплатнику ПДВ.

Суд вважає, що під час проведення коригувань власних податкових зобов'язань Підприємство діяло виключно в межах чинного на момент вчинення коригувань податкового законодавства та керуючись податковими консультаціями, наданими ДПС України.

Відповідно до пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 ЗУ «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Згідно п. 1.4. ст. 1 цього ж Закону, поставкою товарів - є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно- правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Відповідно, поставкою товарів є їх фактична передача та передача права власності на такі товари від платника податку на користь інших осіб (платників чи неплатників ПДВ).

Згідно з пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. ЗУ «Про податок на додану вартість», датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Таким чином, обов'язок постачальника - платника ПДВ визнати податкове зобов'язання за операцією, що утворює об'єкт оподаткування ПДВ, за фактом настання першої події (якою у даному разі є одержання Підприємством грошових коштів від фізичних осіб - покупців товарів) не залежить від наявності у його контрагента-покупця статусу платника цього податку.

Підприємством протягом 2010-2012 pp. були укладені відповідні договори купівлі- продажу транспортних засобів з фізичними особами, предметом яких була передача у власність (поставка) споживачу транспортного засобу з чітко визначеною його вартістю. Оплата вартості транспортного засобу повинна була відбуватися на умовах передоплати з боку фізичних осіб в два етапи. Проте існували випадки, коли за певних обставин споживач до моменту проведення повного розрахунку та отримання товару, змінював власні наміри та просив повернути суму внесених за товар коштів в якості передплати. Таке звернення споживачем надавалося Підприємству шляхом подання відповідної письмової заяви (копії наявні в матеріалах справи).

Відповідно, Підприємство повертало споживачеві суму внесеної передплати, оскільки такий споживач відмовлявся від договору купівлі-продажу та не бажав оплачувати та приймати відповідний товар.

Тобто поставка товару не відбувалась з боку Підприємства на користь фізичної особи, господарська операція для Підприємства не мала місця. Тому раніше нараховані Підприємством податкові зобов'язання підлягали коригуванню в зв'язку з відсутністю наявності господарської операції з поставки, що є об'єктом оподаткування вказаним податком.

Згідно п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно пп. 4.5.3. п. 4.5. ст. 4 Закону, зменшення суми податкових зобов'язань платника податку - постачальника при зміні компенсації вартості товарів (послуг), наданих особам, які не були платниками цього податку на момент такої поставки, дозволяється лише:

а) при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості;

б) при перегляді цін, пов'язаних з гарантійними замінами товарів.

Отже, наведена законодавча норма, пов'язує можливість коригування податкових зобов'язань за операціями з покупцями-неплатниками ПДВ - повернення товарів та надання повної грошової компенсації їх вартості, не є перешкодою для проведення постачальником відповідного коригування лише за фактом повернення авансу такому покупцеві, що сталося до моменту передачі товару.

Оскільки у такому випадку на дату повернення авансових коштів покупцеві у платника ПДВ об'єкт оподаткування зникає, що тягне й відповідне зменшення податкових зобов'язань.

З таким тлумаченням розглядуваних податкових вимог погодилося і Міністерство доходів і зборів України, виклавши у листі від 17.10.2013 № 13508/6/99-99-19-04-02-15 з правовою позицією відносно того, що «якщо продавцем - платником ПДВ на дату отримання авансової оплати від неплатника ПДВ були визначені податкові зобов'язання з ПДВ та надалі сталися обставини, внаслідок яких неможливо виконати умови договору постачання товарів/послуг чи відбулася зміна умов договору, в результаті якої постачання товарів/послуг скасовано, а аванс повернуто, то продавець - платник ПДВ має право виписати розрахунок коригування до податкової накладної та зменшити нараховану суму податкових зобов'язань з ПДВ. При цьому обидва примірники розрахунку коригування залишаються в продавця без підпису покупця - неплатника ПДВ». Крім того, аналогічна позиція була висловлена в Офіційному виданні Державної податкової служби України - журналі «Вісник податкової служби України» за листопад 2009 p., № 42. Факт повернення Підприємством передоплати фізичним особам перевіряючими особами не заперечувався.

Відповідно до п. 53.1. ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована. Отже і ДПС України були надані роз'яснення щодо наявності у платника податків права здійснити коригування власних податкових зобов'язань з ПДВ у випадку неможливості виконати умови договору в результаті не поставки товару.

Враховуючи ту обставину, що поставка товару фактично не відбулася до кінця, а отже і відсутній об'єкт оподаткування, що стало підставою для коригування раніше нарахованих податкових зобов'язань Підприємством, висновки відповідача щодо неправомірності здійснення Підприємством коригувань власних податкових зобов'язань у жовтні-листопаді 2010 р. та, як наслідок, завищення сум бюджетного відшкодування з ПДВ за даний період не відповідають дійсності, в зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2013 прийнято безпідставно.

Щодо податкових повідомлень - рішень № , № від 26.06.2013 відповідно до яких ДП «Автотрейдінг-Центр» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік на 2725434 грн., за 2-4 кв. 2011 року на 1678887 грн., за 2012 рік на 1107650 грн., збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1683388,00 грн. (в т.ч. за основним платежем - 1362355 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 321033 грн.). суд зазначає наступне. Судом касаційної інстанції скеровуючи справу на новий розгляд зазначено: колегія суддів касаційної інстанції вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції щодо правомірності віднесення позивачем сум роялті до складу витрат, однак, не має можливості залишити без змін оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в цій частині, оскільки суди попередніх інстанцій не розмежували нараховані позивачу суми грошових зобов'язань, в тому числі, суми основних платежів та штрафних санкцій, за кожним з порушень, встановлених актом перевірки в частині податку на прибуток, а суд касаційної інстанції не вправі встановлювати обставини у справі та витребувати нові докази, зокрема, розрахунок визначених податкових зобов'язань.

Судом встановлено, що позивачем було віднесено до складу витрат суму нарахованого роялті в розмірі 411 083 грн. (51083,00 грн. -4 квартал 2010 pоку, 2-4 кв. 2011 року) за використання знаку для товарів та послуг «AUTOtrading».

Приписами пп.14.1.225 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за користування або за надання права на користування будь-яким авторським та суміжним правом на літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп'ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, будь-яким патентом, зареєстрованим знаком на товари і послуги чи торгівельною маркою, дизайном, секретним кресленням, моделлю, формулою, процесом, правом на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Згідно п.138.1 ст.138 названого Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Відповідно до пп.140.1.2 п.140.1 ст.140 названого Кодексу при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення як витрати (крім тих, що підлягають амортизації), пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних та конструкторських робіт, виготовлення та дослідження моделей і зразків, пов'язаних з основною діяльністю платника податку, витрати з нарахування роялті та придбання нематеріальних активів (крім тих, що підлягають амортизації) для їх використання в господарській діяльності платника податку.

У відповідності до п.138.2 ст. 138 названого Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Крім того, правомірність віднесення спірних сум роялті до складу витрат підтверджується постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2008 у справі № 6/520, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2010 у справі № 22-а-2858/09 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.12.2012, та постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2012 у справі № 2а-11296/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.10.2012.

Отже, поданими доказами наявними в матеріалах справи та встановленими обставинами правомірність віднесення сум роялті до складу витрат підприємства підтверджена, тому нараховані фінансові зобов'язання в частині податку на прибуток в цій сумі є не правомірним. Однак, під час розгляду справи відповідачем було надано тільки розрахунок фінансових санкцій до акту перевірки від 06.06.2013, розрахунок визначених податкових зобов'язань податкових повідомлень рішень відповідачем під час нового розгляду справи надано не було не зважаючи на те, що судом було ухвалено рішення про витребування зазначених доказів. У свою чергу, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, а відтак відсутність розрахунку визначених податкових зобов'язань унеможливлює розмежування нарахованих позивачу сум грошових зобов'язань, за кожним з порушень, встановлених актом перевірки в частині податку на прибуток.

Щодо зменшення відповідачем суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та донарахування сум вказаного податку в результаті ненадання позивачем до перевірки первинних документів на підтвердження витрат на суму 7 810 885 грн.

Судом касаційної інстанції зазначено: - «Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності у платника податку права на здійснення уточнення показників податкової звітності. Однак, при цьому, наявність у платника податку права на здійснення коригування (уточнення) показників податкової звітності не є підставою вважати, що суму податкових зобов'язань, які відображені за результатами такого коригування (уточнення), сформовані платником податку правомірно. - «З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій не було досліджено та не встановлено, чи є відображені позивачем витрати за результатами коригування (уточнення) податкової звітності фактично здійсненими та підтвердженими належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.»

Щодо зменшення відповідачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2-4 квартал 2011 року в розмірі 1 678 887 грн. та за 2012 рік в розмірі 1 107 650 грн.:«колегія суддів касаційної зазначає, що судом апеляційної інстанції не встановлено підстави для зменшення позивачу спірного розміру від'ємного значення, зокрема, чиє таке зменшення правовим наслідком коригування (уточнення) позивачем розміру валових витрат на суму 7 810 885 грн.»

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи, а саме: чи підтверджуються нормативно та документально висновки акта щодо завищення валових витрат та чи було зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у справі було призначено проведення судово-економічної експертизи.

За висновками експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судово-економічної експертизи від 28.04.2017 № 603/16-45/7815/17-45 в процесі дослідження наданих документів та виходячи з вимог нормативних актів, які регулюють ведення бухгалтерського та податкового обліку господарської діяльності підприємств, експертами встановлено наступне.

Висновок щодо завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2010-2012 роки, що встановлений перевіркою, а саме порушення ДП «Автотрейдінг-Центр» п. 4.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI із змінами та доповненнями, п.1.32 ст.1, п.2.1 ст.2, п.5.1 ст.5, пп.5.2.1 п.5.2 і пп5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2010 рік на суму 2725434 грн., за 2011 рік на суму 1678887 грн., за 2012 рік на суму 1107650 грн. є необґрунтованим.

До 01.04.2011 - дати набрання чинності розділом III «Податок на прибуток» Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р., із змінами та доповненнями, оподаткування прибутку підприємств регламентувалось.- нормами Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в: 28.12.1994 №334/94-ВР, в редакції Закону України від 22.05.1997 №283/97-ВР. (далі - Закон №283/97-ВР).

Пунктом 3.1 статті 3 Закону №283/97-ВР визначено, що об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону, на:

- суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

- суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Аналізом наданих декларацій з податку на прибуток ДП «Автотрейдінг- Центр» за 2009-2011 роки встановлено наступне.

Декларація з податку на прибуток підприємства за 2009 рік: рядок 03 скоригований валовий дохід - 36 894 420грн.,рядок 06 скориговані валові витрати - 40 203 090грн., рядок 07 сума амортизаційних відрахувань - 66 498грн., рядок 08 об'єкт оподаткування - «-3 375 168грн.»

Відповідно до норм п.6.1 ст.6 Закону №283/97-ВР, якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

У 2010 році норми п.6.1 ст.6 Закону №283/97-ВР діють з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього Закону, яким визначено, що у 2010 році у складі валових витрат платника податку враховується 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

Декларація з податку на прибуток підприємства за 2010 рік: рядок03 скоригований валовий дохід - 39 594 730грн., рядок 04.9 від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року - 675 034грн.. рядок 05 коригування валових витрат - 7 810 885грн., в тому числі: рядок 05.1 зміна суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг - «-12419грн.», рядок 5.2 самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів - 7 823 304грн,рядок 06 скориговані валові витрати - 42 262 359грн.,рядок 07 сума амортизаційних відрахувань - 57 805грн.,рядок 08 об'єкт оподаткування - «-2 725 434грн.»

Отже, враховуючи норми положень п.22.4 ст.22 Закону №283/97-ВР, у ДП «Автотрейдінг-Центр» наявні підстави для віднесення до складу валових витрат у 2010 році 20 відсотків суми від'ємного" значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося у 2009 році, а саме 675 034 грн. (3 375 168грн. х 20%).

Таким чином, за даними декларації з податку на прибуток підприємства за 2010 рік ДП «Автотрейдінг-Центр», від'ємне значення об'єкта оподаткування становить -2 725 434грн. (попередній період + суми збитку за 2010 рік (-2 050 400грн)).

- з суми збитку за 2010 рік в розмірі.

Декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2011 року: рядок 03 скоригований валовий дохід - 13 200 102грн., рядок 04.9 від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року - 5 425 568грн., рядок 05 коригування валових витрат - (-745 000грн.), в тому числі: рядок 05.1 зміна суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг «-745 000грн.)»,рядок 06 скориговані валові витрати - 17 718 559грн.,рядок 07 сума амортизаційних відрахувань - 19 446грн., рядок 08 об'єкт оподаткування - «-4 537 903грн.».

Отже, за даними декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2011 року ДП «Автотрейдінг-Центр», від'ємне значення об'єкта оподаткування становить -4 537 903грн. та складається: з суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року в розмірі (-5 425 568грн.), яка складається з від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 рік в сумі «-2 725 434грн.» також 80 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося у 2009 році, а саме 2 700 134,40грн. (3 375 168грн. х 80%) та з суми прибутку за І квартал 2011 року в розмірі 887 665грн.

З 1 квітня 2011 року порядок обліку від'ємного значення об'єкту оподаткування в результатах наступних податкових періодів визначається ст. 150 Податкового кодексу України 2755-УІ від 02.12.2010р. (далі - ПКУ), п.150.1 якої встановлено якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року, до повного погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Отже, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат другого календарного кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком.

Декларація з податку на прибуток підприємства за ІI- ІV квартал 2011року: Доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 02+ рядок 03) (код рядка 01) - 59 867 917грн., витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06) (код рядка 04) - 64 270 238грн., від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 податкової декларації за попередній звітний квартал (податковий) період або від'ємне значенню об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року (код рядка 06.6) - 4 537 903грн., об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01-рядок 04) (код рядка 07) - (-4 402 321)грн.

За даними декларації з податку на прибуток підприємства за ІI- ІV квартали 2011 року ДП «Автотрейдінг-Центр», від'ємне значення об'єкт. оподаткування становить -4 402 321грн. та складається: з суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового І кварталу 2011 року в розмірі (-4 537 903грн.) та з суми прибутку за ІІ-ІV кварталу 2011 року в розмірі 135 582грн.

Декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року: доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткувань (рядок 02 + рядок 03) (код рядка 01) - 23 182 963 грн. витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткуванню (рядок 05 + рядок 06) (код рядка 04) - 27 633 461 грн., від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду - 4 402 321 грн. об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01-рядок 04 (код рядка 07) - (-4 450 498) грн.

Отже, за даними декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року від'ємне значення об'єкта оподаткування становить -4 450 498грн. та складається: з суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового періоду (ІІ-ІУ квартал 2011 року) в розмірі (-4 402 321грн.), та з суми збитку за І квартал 2012 року в розмірі «-48177грн.»

Відповідно до пункту 2 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 податковий рік), то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних (податкових) періодів починаючи з І півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом цього і за наслідками наступних податкових періодів 2012 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних податкових періодах.

При цьому, платники податку на прибуток ведуть окремий облік показника від'ємного значення об'єкта оподаткування, що склався станом на 1 січня 2012 року та включається до витрат наступних податкових періодів і сум, не погашених протягом 2012 - 2015 років. Таке від'ємне значення погашається в першу чергу. В другу чергу погашається від'ємне значення об'єкта оподаткування, що виникло після 31 грудня 2011 року.

Тобто, вищенаведеною нормою з 01.07.2012 встановлено обмеження стосовно включення до складу витрат 25% суми від'ємного значення, а саме: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення, то сума цього значення підлягає включенню до витрат звітних податкових періодів починаючи з І півріччя і наступних звітних періодів 2012 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення.

Декларація з податку на прибуток підприємства за 2012 рік: доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 02 + рядок 03) (код рядка 01) - 80 787 305грн., витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06) (код рядка 04) - 82 664 950грн., від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 податкової декларації за попередній звітний квартал (податковий) період (код рядка 06.5) - 1 107 650грн.; об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01-рядок 0- (код рядка 07) - (-1 877 645грн.)

За даними декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік ДП «Автотрейдінг-Центр», від'ємне значення об'єкта оподаткувань становить -1 877 645грн. та складається: з суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року в розмірі (-1 107 650грн.), що відображено підприємством у складі валових витрат у рядку 06.5 «Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 податкової декларації за попередній звітні: (податковий) період» та з суми збитку за І квартал 2012 року в розмірі «-769 995грн.»

Зважаючи на викладене , враховуючи вимоги п. 150.1 ст.150 ПКУ, у І кварталі 2011 року сума збитків (від'ємного значення), які утворилися у 2010 році, включається до складу валових витрат першого календарного кварталу 2011 року та відповідно, стає від'ємним значенням І кварталу 2011 року і включається наростаючим підсумком до складу валових витрат II кварталу 2011 року, та відповідно стає від'ємним значенням ІІ-ІУ кварталів 2011 року і включається наростаючим підсумком до складу валових витрат ІІ-ІУ кварталів 2011 року при розрахунку об'єкта оподаткування, та відповідно стає від'ємним значенням. І квартал 2012 року, починаючи з 01.07.2012 розраховується з урахуванням обмеження стосовно включення до складу витрат 25% суми від'ємного значення. Тому висновок щодо завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2010-2012 роки є необґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток позивача за 2-4 квартал 2011 року було наслідком коригування (уточнення) позивачем розміру валових витрат на суму 7 810 885 грн.», що в свою чергу стало наслідком і в 2012 році.

В акті перевірки зазначено, що позивачем у 2010 році завищено валові витрати на 7 810 885грн.

Згідно Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податку має право (з урахуванням строків давності) у випадку самостійного виявлення помилок у показниках раніше поданої податкової декларації надати уточнюючий розрахунок або вказати уточнені показники у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені. Рядок 05.2 Декларації заповнюється відповідно до вимог Закону Україні» «Про оподаткування прибутку підприємств» шляхом відображення сума витрат, помилково не врахованих у минулих звітних періодах і виявлених платником податків самостійно у звітному періоді. Також відображаються надмірно враховані витрати у минулих звітних періодах, однак за знаком «-». Таким чином, показник рядка 05.2 може мати як додатне, так і від'ємне значення.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського облік господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснень господарських операцій.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту відображеному в первинних документах та укладених платником податку договорах.

Коригування валових витрат у декларації за 9 місяців 2010 року здійснені наростаючим підсумком, а саме за І квартал 2010 року - 3881442 грн., II квартал 2010 року 3941862 грн., разом відображено в декларації за 3 квартал 2010 року -7823304 грн. За результатами попередньої перевірки, що викладені у Акті перевірки ДПІ у Святошинському районі м. Києва ДПА України від 15.02.2011р. №29/23- 60/31904132, було проведено аналіз валових витрат підприємства з 01.10.2007 по 30.09.2010р. та зазначено, що з 01.01.2010р. по 30.09.2010р. до рядка 05.2 самостійно виправлені помилки за результатами минулих податкових періодів внесено показник 7823304 грн. При дослідженні правомірності формування валових витрат у вказаний період перевіркою завищення даного показника не встановлено.

Відповідно до пояснень наданих позивачем до суду 26.01.2015, витрати підприємства на вказану суму (7 823 304 грн.) підтверджені документами бухгалтерського обліку та долучено до пояснень. Також позивачем зазначено, що у 1 кварталі 2010 року підприємством було здійснено валових витрат, що підтверджено регістрами податкового обліку, на загальну суму 8 020 156,51 грн., в тому числі витрати на придбання товарів (робіт, послуг) - рядок 04.1 декларації за І квартал 2010р.: згідно з регістрами податкового обліку - 7519302 грн., згідно з декларацією - 3637860 грн., різниця 3881442 грн. Валові витрати, що не були враховані в декларації за І квартал 2010 року, були внесені до декларації за півріччя 2010 року шляхом коригування валових витрат на суму 3881442 у рядку 05.2 декларації.

У ІІ кварталі 2010 року було віднесено до валових витрат на загальну суму 10264132 грн., що підтверджено регістрами податкового обліку, разом за півріччя 18284290 грн., в тому числі витрати на придбання товарів (робіт, послуг) - рядок 04.1 декларації за півріччя 2010 pоку згідно з регістрами податкового обліку - 16653361 грн. згідно з декларацією - 8830057 грн.; різниця - 7823304 грн.

В матеріалах справи наявні оборотно-сальдові відомості по рахунку валові витрати за І квартал 2010 p., ІІ квартал 2010 p., І півріччя 2010 p. Співставленням даних оборотно-сальдової відомості за І півріччя 2010 року з даними декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2010 року встановлено розбіжність у рядку 04.1 Витрати на придбання товарів (робіт, послуг) на суму 7 823 303,20грн. саме: за даними декларації - 8 830 057 грн.; за даними оборотно-сальдової відомості - 16 653 360,20 грн.

Отже, згідно вимог Закону України «Про порядок погашення зобов'язані платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у позивача наявні підстави (з урахуванням строків давності) у випадку самостійного виявлення помилок у показниках раніше поданої податкової декларації (за півріччя 2010 року) в сумі 7 823 304грн. вказати уточнені показники у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період (ІІІ квартали 2010 року), протягом якого такі помилки були виявлені.

Разом з цим, за результатами попередньої перевірки, що викладені у Акті перевірки ДПІ у Святошинському районі м. Києва ДПА України від 15.02.2011 №29/23-60/31904132, було проведено аналіз валових витрат підприємства з 01.10.2007 по 30.09.2010р. та зазначено, що з 01.01.2010 по 30.09.2010 до рядка 05.2 самостійно виправлені помилки за результатами минулих податкових періодів внесено показник 7 823 304 грн.

Враховуючи викладене, висновки акту від 06.06.2013 року №377/22-609/31904132 щодо порушення позивачем п. 4.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого у наказом Мінфіну України 24.05.1995 року № 88, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, п.1.32 ст.1, п.2.1 ст.2, п.5.1 ст.5, пп.5.2.1 п.5.2 і пп5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р., а саме щодо завищення валових витрат на загальну суму 7 810 885,00 грн., в тому числі по звітних періодах: 2010 рік у розмірі 7 810 885грн. (з врахуванням висновків Акту від 15.02.2011р. №29/23-60/31904132) є необґрунтованими.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2013 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4067998 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 100796 грн., суд зазначає наступне.

ППР прийняте в зв'язку з тим, що на Позивачем було порушено: п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження податку зобов'язання при списанні активів на суму 1685258 грн., сума податку на додану вартість 337052 грн., п. 192.2 ст. 192 ПК України, в зв'язку зі здійсненням протягом 2010-2012 pp. коригування податкових зобов'язань з ПДВ в зв'язку з поверненням грошових коштів (сум внесеної передоплати) споживачам - фізичним особам, що не є платникам ПДВ на суму податку на додану вартість у розмірі 72 204 грн.

Що стосується донарахування суми ПДВ в розмірі 337052 грн. за грудень 2011 року, то відповідачем був зроблений висновок про те, що в процесі списання існуючої дебіторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності, Підприємство було зобов'язано в момент списання такої дебіторської заборгованості нарахувати на її суму податок на додану вартість (фактично повторно).

Висновки Відповідача щодо обов'язку Позивача нарахувати та сплатити суми податку на додану вартість, нарахованого на суму списаної дебіторської заборгованості фізичних осіб (виникла (була сформована) протягом 2008 року та січня 2009 р. в зв'язку з тим, що фізичні особи не в повному обсязі розрахувались за придбані транспортні засоби та запасні частини.), не відповідають положенням чинного на момент списання дебіторської заборгованості законодавства.

Згідно пп. 11.3.1. п. 11.3. ст. 11 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Керуючись даною нормою, Позивач відобразив валовий дохід від операцій з постачання транспортних засобів та автозапчастин фізичним особам за період 2008 р. в розмірі 155692866 грн. та 1 квартал 2009 р. в розмірі 8299549 грн .На підтвердження даних обставин в матеріалах справи міститься оборотно-сальдова відомість по рахунку: ВД - Валові доходи за період з 01.01.2008 по 31.12.2008 та з 01.01.2009 по 31.01.2009 р.До даної суми було включено також дохід від операцій з постачання транспортних засобів та запасних частин фізичним особам, які не в повному обсязі розрахувалися за отриманий товар на момент його відвантаження та підписання відповідних документів, на суму 1685258 грн.

Що стосується податку на додану вартість, то відповідно до пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Тобто виконуючи вимоги даної норми Закону, Позивач відносив до складу власних податкових зобов'язань суму податку на додану вартість у розмірі 20 % від загальної вартості поставлених споживачам товарів у періоді або дати часткової оплати товарів, або дати відвантаження товарів (автомобілів або запасних частин) ( оборотно-сальдові відомості по рахунку: ВД - Валові доходи за період з 01.01.2008 по 31.12.2008 та з 01.01.2009 по 31.01.2009 p.; картки рахунку 64.1.9. в розрізі контрагентів та копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних.

Для додаткового доведення власних тверджень в частині дійсного нарахування позивачем ПДВ на суму вартості товарів, поставлених споживачам у 2008-2009 роках, по яких в подальшому виникла дебіторська заборгованість, а також віднесення позивачем вказаної вартості товарів до складу валових доходів та податкових зобов'язань з ПДВ суду надано картки Аналіз субконто по 36 рахунку в розмірі контрагентів, що мали дебіторську заборгованість перед Позивачем.

Щодо твердження Відповідача про ненадання до перевірки первинних документів по даним операціям з постачання товарів фізичним особам, то Відповідачеві в процесі проведення перевірки надавався для ознайомлення Акт № 2 від 15.09.2011 р. про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду (копія міститься в матеріалах справи), який підтверджує проведення знищення первинних документів за вказаний вище період, в зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості надати такі документи Відповідачу в процесі проведення перевірки.

Крім того, судом встановлено, що період в якому проведено операції з поставки товарів фізичним особами на суму 1685258 грн. у 2008 р. та в січні 2009 р. був перевірений Державною податковою інспекцією у Святошинському районі м. Києва в процесі здійснення планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 р. по 30.09.2010 p., в результаті чого був складений Акт № 29/23-50/31904132 від 15.02.2011 р. (копія акту міститься в матеріалах справи).

У абз. 2 п. 3.1.1. Акту № 29/23-50/31904132 від 15.02.2011 р. (стор. 4) зазначено:

«Перевіркою повноти визначення скоригованого валового доходу за період з 01.10.2007 по 30.09.2010 не встановлено його заниження або завищення.»

У абз. 1 на стор. 5 Акту № 29/23-50/31904132 від 15.02.2011 р. зазначено:

«Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.10.2007 по 30.09.2010 встановлено:

1) Перевіркою відображених у рядку 01.1 Декларацій «доходи від продажу товарів (робіт, послуг)» показників за період з 01.10.2007 по 30.09.2010 у загальній сумі 264834608 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з продажу автомобілів та надання послуг по встановленню додаткового обладнання до легкових автомобілів.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.10.2007 по 30.09.2010 у сумі 264834608 грн. на підставі документів, зазначених у додатку 4 до Акту перевірки, не встановлено заниження або завищення задекларованих ДП «Автотрейдінг-Центр» показників у рядку 01.1 Декларацій «доходи від продажу товарів (робіт, послуг)».

Більш детально факт відсутності будь-яких порушень з боку Підприємства в частині визначення власних податкових зобов'язань описаний на стор. 19-20 Акту № 29/23- 50/31904132 від 15.02.2011 p., де зазначено : « 1) Перевіркою відображених у рядку 1 Декларації з податку на додану вартість «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту товарів» показників за період з 01.10.2007 по 30.10.2010 у загальній сумі 53037739,0 грн. встановлено, що на формування цього показника мали вплив здійснення операцій із продажу автомобілів та надання послуг по встановленню додаткового обладнання до легкових автомобілів, реалізація інших оборотних активів. Проведеною перевіркою відображеного показника за жовтень-грудень 2007 року, січень-грудень 2008 року, січень-грудень 2009 року, січень-вересень 2010 року в сумі 53037739,0 грн. на підставі документів, зазначених у додатку 4 до Акту перевірки не встановлено заниження або завищення задекларованих ДП «Автотрейдінг-Центр» показників у рядку 1 Декларації з податку на додану вартість «Операції на митній території

Тобто, ДПІ у Святошинському районі м. Києва у 2011 році було підтверджено правильність формування доходів та податкових зобов'язань з податку на додану вартість і протягом 2008-2009 років, що в свою чергу спростовує висновки Відповідача викладені в Акті.

Податковим же законодавством, що було чинним на момент проведення списання наявної дебіторської заборгованості, за якою сплинув строк позовної давності, не було передбачено обов'язку платника податків повторно включати суми існуючої простроченої дебіторської заборгованості до складу доходів підприємства та збільшувати власні податкові зобов'язання з податку на додану вартість в зв'язку зі списанням протермінованої заборгованості в момент проведення такого списання.

Отже з огляду на зазначене вище, збільшення Відповідачем Позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 337052 грн. за грудень 2011 року є неправомірним.

Щодо донарахування суми ПДВ в розмірі 72 204 грн. за 2011-2012 судом встановлено наступне.

Відповідачем зроблений висновок про неправомірне здійснення Позивачем коригування власних податкових зобов'язань з ПДВ в зв'язку з поверненням фізичним особам - не платникам ПДВ суми попередньо (авансової) оплати в зв'язку з розірванням договорів та відсутністю реалізації товарів споживачам.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Таким чином, обов'язок постачальника - платника ПДВ визнати податкове зобов'язання за операцією, що утворює об'єкт оподаткування ПДВ. за фактом настання першої події (якою у нашому випадку є одержання Позивачем грошових коштів від фізичних осіб - покупців товарів) не залежить від наявності у його контрагента-покупця статусу платника цього податку.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно з п. 192.2 цієї ж ст. ПК України, норма пункту 192.1 цієї статті не поширюється на випадки, коли постачальник товарів/послуг не є платником податку на кінець звітного (податкового) періоду, в якому був проведений такий перерахунок.

Зменшення суми податкових зобов'язань платника податку - постачальника в разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, наданих особам, що не були платниками цього податку на дату такого постачання, дозволяється лише при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, у тому числі при перегляді цін, пов'язаних з гарантійною заміною товарів або низькоякісних товарів відповідно до закону або договору.

Втім наведена законодавча норма, яка пов'язує можливість коригування податкових зобов'язань за операціями з покупцями-неплатниками ПДВ лише з одночасним виконанням двох умов - повернення товарів та надання повної грошової компенсації їх вартості, не є перешкодою для проведення постачальником відповідного коригування лише за фактом повернення авансу такому покупцеві, що сталося до моменту передачі товару.

Отже, у такому випадку на дату повернення авансових коштів покупцеві у платника ПДВ об'єкт оподаткування зникає, що тягне й відповідне зменшення податкових зобов'язань.

З таким тлумаченням розглядуваних податкових вимог погодилося і Міністерство доходів і зборів України, виклавши у листі від 17.10.2013 № 13508/6/99-99-19-04-02-15 правову позицію відносно того, що «якщо продавцем - платником ПДВ на дату отримання авансової оплати від неплатника ПДВ були визначені податкові зобов'язання з ПДВ та надалі сталися обставини, внаслідок яких неможливо виконати умови договору постачання товарів/послуг чи відбулася зміна умов договору, в результаті якої постачання товарів/послуг скасовано, а аванс повернуто, то продавець - платник ПДВ має право виписати розрахунок коригування до податкової накладної та зменшити нараховану суму податкових зобов'язань з ПДВ. При цьому обидва примірники розрахунку коригування залишаються в продавця без підпису покупця - неплатника ПДВ».

З огляду на те, що господарських операцій з поставки фізичним особам - неплатникам ПДВ, не відбувалося, як не відбувалося і передачі товару споживачу, в даному випадку був відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість, а тому Позивач діяв виключно на підставі та в межах чинного на момент здійснення коригування ПДВ податкового законодавства, в зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2013 є неправомірним.

Поряд з цим, Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов, підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене в сукупності, керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Центр» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

2. Визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № , № , № від 26 червня 2013 року та № від 27 червня 2013 року .

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа