Справа № 0840/3006/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 листопада 2018 року 17:27Справа № 0840/3006/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Корольова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі - позивач) до Головного управління державної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 №4522-13, винесене відповідачем відносно позивача, яким нараховано 101350,28 грн. податкових зобов'язань з орендної плати за землю.

Ухвалою суду від 30.07.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №0840/3006/18 та призначено підготовче засідання на 02.10.2018.

Протокольною ухвалою суду від 02.10.2018 відкладено підготовче засідання до 25.10.2018.

Ухвалою суду від 25.10.2018 за клопотанням представника відповідача продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 29.11.2018.

Протокольною ухвалою суду від 29.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в цей же день.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким йому нараховано податкове зобов'язання з орендної плати за землю за 2017 рік, є протиправним, оскільки строк договору оренди землі сплив 29.05.2013. Крім того, 26.07.2016 позивачем укладено договір дарування житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, на яку нараховано орендну плату, що суперечить вимогам Земельного кодексу України. Просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, у своєму відзиві зазначає, що позивач є орендарем земельної ділянки відповідно до договору від 12.01.2007. Згідно листа Управління з питань земельних відносин від 10.09.2018 №1708/02-03 на запит ГУ ДФС у Запорізькій області повідомлено, що процедура припинення договору оренди землі від 12.01.2017 не здійснена, тобто ОСОБА_3 в розумінні ст. 269 Податкового кодексу України є користувачем земельної ділянки. Враховуючи, що доказів розірвання договору оренди позивачем не надано, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним та просить відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 29.11.2018 на підставі ст.250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2007 між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди землі, предметом якого є надання в строкове платне користування земельної ділянки для розташування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Калініна, 92 (п. 1 Договору). В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3790 га (п. 2 Договору). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 371003,10 грн. (в цінах 2006 року) (п.5 Договору). Договір укладається до 29.05.2013 (п. 8 Договору). Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 3710 грн. 03 коп. за календарний рік в цінах 2006 року.

29.05.2017 ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №4522-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 101 350,28 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним, ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Згідно із пунктом 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України (далі - ПК України; тут та надалі - в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У статті 270 ПК України зазначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичними особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.

Абзацем першим частини першої статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

ОСОБА_3 мав у користуванні земельну ділянку відповідно до договору оренди землі від 12.01.2007, проте строк його дії визначено до 29.05.2013.

Відповідно до листа Управління з питань земельних відносин Запорізької міської pади від 10.09.2018 № 1768/02-3, надісланого на адресу контролюючого органу, 10.07.2018 від ОСОБА_3 надійшла заява до Запорізької міської ради про припинення договору оренди землі у зв'язку із переходом права власності на об'єкт нерухомості до іншої особи на підставі договору дарування. Процедура припинення договору оренди землі на теперішній час не здійснена.

На думку відповідача, вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_3 у розумінні ст. 269 Податкового кодексу України у 2017 році був користувачем земельної ділянки.

Суд не погоджується з такими твердженнями на підставі наступного.

За визначенням пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.1 ст.288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За приписами п. 285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п. 285.2 ст. 285 ПК України базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Тобто, нараховуючи позивачу податкове зобов'язання з орендної плати за землю за 2017 рік, відповідач визначає податковий період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Водночас, 26.07.2016 між позивачем (Дарувальник) та ОСОБА_4 (Обдаровуваний) укладено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого дарувальник передав як дарунок у власність Обдаровуваного п'ятиквартирний житловий будинок літ. А3-2, А4-2, загальною площею 1911,2 кв. м., житловою площею 404,9 кв .м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Обдаровуваний прийняв у власність вказаний житловий будинок. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,3790 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 (п. 1 Договору). Відповідно до п. 11 Договору право власності на відчужуваний житловий будинок у Обдаровуваного виникає з моменту прийняття дарунка та з моменту державної реєстрації права на нерухоме майно (ч.4 ст. 334 ЦК України).

Договір посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №315.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Матеріали справи містять Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна, дата формування: 23.10.2018, відповідно до якої за параметрами пошуку «права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження», «кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2» відомості відсутні.

Частинами першою, другою статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З аналізу наведених норм суд доходить висновку, що з моменту відчуження житлового будинку у 2016 році за адресою: м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (попередня назва вул. Калініна), буд. 92, у позивача припинено право користування земельною ділянкою площею 0,3790 га, кадастровий номер НОМЕР_2, а тому податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 №4522-13, яким визначено податкове зобов'язання за 2017 рік, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.05.2017 №4522-13.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) гривень 50 копійок присудити на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код і.п.н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 10.12.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко