Справа № 804/2630/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/2630/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року

у справі №804/2630/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

"10" квітня 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області в якому просив

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витребувати з Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України погодження та весь пакет повернутих фондом документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 02.08.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначені позивачу пенсії за вислугою років, виходячи з наявної вислуги років 31 рік 05 місяців 23 дні у пільговому обчисленні, законність зарахування якої до загальної вислуги років з метою призначення пенсії була встановлена у судовому порядку, а саме постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року у справі №804/7382/17, яка набрала законної сили.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/2630/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, викладену в листі від 14.03.2018 року №М 3217-18.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витребувати з Південно-Східного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України погодження та весь пакет повернутих фондом документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Судом встановлено, що позивач має стаж, в пільговому обчисленні який є достатнім для призначення пенсії за вислугу років. Крім того, судом встановлено, що рішенням суду яке набрало законної сили, визначено що вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу на день його звільнення становить 31 рік, тобто є достатнім для призначення пенсії за вислугу років. Наведене обумовило часткове задоволення позовних вимог. Відмова в задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років обумовлена відсутністю у суду повноважень втручатись у внутрішню дискрецію суду.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/2630/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що для пільгового обрахунку стажу необхідним є наявність достатнього календарного стажу, в той час як позивач має 16 років календарного стажу, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників відповідача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників відповідача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 24.07.2002 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 28.07.2017 року № 272 о/с позивач був звільнений зі служби в Державній кримінально - виконавчій службі України (за власним бажанням), відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до трудової книжки позивача, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 16 років 05 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні - 31 рік 05 місяців 23 дні.

На підставі заяви, та відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України підготовлено подання про призначення пенсії позивачу.

13.10.2017 року відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України направлено до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України лист № 3/3-149 щодо вирішення питання у перевірці, узгодженні та направлення пенсійної справи позивача до відповідного органу пенсійного фонду для нарахування пенсії.

Листом від 17.10.2017 року № 3/3-151 відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України повідомлено позивача про те, що матеріали пенсійної справи було повернуто на підставі п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за відсутності на момент звільнення вислуги 23 календарних роки і більше.

08.11.2017 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправною відмову Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо погодження призначення позивачу пенсії за вислугу років та зобов'язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України призначити позивачу пенсію за вислугу років, виходячи з наявної вислуги років 31 рік 05 місяців 23 дні, та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі заяву позивача для призначення пенсії за вислугу років з усіма додатками.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо погодження призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

- зобов'язано Південно-східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Постанова набрала законної сили 10.01.2018 року.

На виконання судового рішення, Південно-східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України надіслало до відповідача документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Листом від 14.03.2018 року №М 3217-18 відповідач повідомив позивача, що на день звільнення з Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України календарна вислуга років позивача складає 16 років 05 місяців 16 днів, тоді як відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним п. «б», «д», «ж» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років і більше.

Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявна вислуга років (у пільговому обчисленні), що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями п. 6 ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (Закон №2262).

Пунктом "б" ст. 1-2 Закону №2262 визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Так, ч. 2 ст. 17 Закону №2262 встановлено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При цьому, посилання позивача та суду першої інстанції на те, що в даному випадку, для призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню саме постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 р. №393, якою позивачу для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж є безпідставними, оскільки згідно ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 суперечать приписам п."а" ст.12 Закону №2262-XII застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Важливою умовою для призначення пенсії за вислугу років є певний стаж роботи за спеціальністю. Однак умови призначення пенсії за вислугу років неоднакові. В одних випадках вони призначаються незалежно від віку, в інших - встановлюється вік і стаж.

При цьому, тривалість стажу роботи розраховується з урахуванням загальної тривалості роботи в календарному вирахуванні або загальній тривалості роботи в пільговому вирахуванні.

Для призначення пенсії за віком позивачу Закон №2262 визначає, як обов'язкову вимогу наявність саме календарної вислуги, а не її загальну тривалість у пільговому обрахуванні.

Законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років".

Так, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).

В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Календарна вислуга років не залежить від пільгового обчислення стажу і враховується окрім випадків отримання права на призначення пенсії для отримання права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Єдиний виняток щодо можливості зарахування до календарної вислуги років певного періоду встановлений у абзаці 13 пункту "а" статті 12 Закону № 2622, яким передбачено, що до календарної вислуги років зараховується також період навчання, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, календарна вислуга років позивача складає 16 років 05 місяців 16 днів, а тому позивач до календарної вислуги у пільговому обчисленні просить зарахувати стаж його роботи на посадах начальницького та рядового складу, що законом не передбачено.

Таким чином, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії, однак позивач такої вислуги у мінімально-визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не здобув.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року справа №725/1959/17 та від 22 листопада 2018 року справа №161/4876/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/2630/18 - задовольнити

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 804/2630/18 - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко