Справа № 0840/3167/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 0840/3167/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 р. (головуючий суддя Садовий І.В., дата складання повного тексту 04.09.2018)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про зміну способу та порядку виконання судового рішення та стягнення заборгованості у розмірі 4623грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про зміну способу та порядку виконання судового рішення та стягнення заборгованості у розмірі 4623грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті щорічної допомоги до 05 травня за 2014 рік згідно з ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" у розмірі 4623грн.

Позов обґрунтовано тим, що Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.09.2015 по справі № 316/2725/14-а задоволені позовні вимоги позивача та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" за 2014 рік та провести відповідні доплати з урахуванням раніше виплачених сум. З метою виконання постанови суду видано виконавчий лист від 05.10.2015. У межах виконавчого провадження виконавцем винесено постанову від 19.04.2016 про повернення виконавчого документа у зв'язку з неможливістю виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем було направлено до суду подання про зміну способу і порядку виконання рішення. За результатами розгляду даної заяви судом було відмовлено у заяві державного виконавця. Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про виконання рішення, але інформації не отримував. Після звернення 17.07.2018 позивач отримав лист відповідача від 24.07.2018 про відсутність коштів для виконання рішення суду. Таким чином, Постанова Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.09.2015 по справі № 316/2725/14-а не виконана і по теперішній час, не здійснено перерахунок щорічної допомоги до 05 травня за 2014 рік, яка складає 4623грн. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по виплаті щорічної допомоги до 05 травня за 2014 рік, згідно із ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" у розмірі 4623грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтована тим, що погашення заборгованості із соціальних виплат за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених ЗУ про Державний бюджет України на відповідний рік. У разі виділення бюджетних призначень на виконання рішень судів, Міністерством буде проведено розподіл виділених коштів для здійснення необхідних виплат. Оскільки відповідач не має можливостей виконати рішення суду в повному обсязі через відсутність виділення відповідних коштів, то він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що є рішення суду від 22.09.2015 року, яким його позовні вимоги про виплату щорічної допомоги до 05 травня 2014 року - задоволені. Однак, до цього часу рішення суду не виконане в повному обсязі. Зазначає про рішення Європейського Суду з прав людини «Іммобільяре Саффі проти Італії», згідно якого орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправлення неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу. Станом на 2018 рік сума заборгованості в розмірі 4626грн. нарахована, але не виплачена на виконання рішення суду від 22.09.2015 року. Звертає увагу, що рішенням суду від 22.09.2015 року зобов'язано відповідача здійснити перерахунок і виплатити щорічну грошову допомогу до 05 травня 2015 року. Вважає, що ним вичерпано всі законні можливості для забезпечення виконання рішення суду, а саме: неодноразові звернення до відповідача із заявами про виконання судового рішення; проведення державним виконавцем виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 22.09.2015 року; подання державного виконавця до суду про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Однак на даний час постанова суду першої інстанції від 22.09.2015 року залишається не виконаю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.09.2015 по справі №2-а/2313/11, яка набрала законної сили 03.10.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області задоволено: визнано протиправними дії УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області під час проведення виплати ОСОБА_1 одноразової щорічної допомоги до 5 травня в розмірі, встановленому ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2014 рік; зобов'язано УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразову щорічну грошову допомогу до 05 травня 2015 року у відповідності до вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше сплаченої суми (а.с.9-10).

Отже, спір щодо виплати ОСОБА_1 одноразової щорічної допомоги до 05 травня за 2014 рік відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є вже вирішеним Енергодарським міським судом Запорізької області.

Натомість, до даного часу зазначене рішення суду - Постанова Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.09.2015 по справі №2-а/2313/11, яка набрала законної сили 03.10.2015 року - не виконане (а.с. 9-10).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції не виконання рішення суду, яке набрало законної сили - є порушенням норм законодавства України.

Так, рішення суду (Постанова Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.09.2015 по справі №2-а/2313/11) ухвалено іменем України; набрало законної сили (03.10.2015 року) та є обов'язковим для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами на свій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом (ст. 14 КАС України).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції орган державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особами повинні бути взірцем виконання рішень суду без застосування примусових заходів виконавчих дій.

Не виконання рішення суду, яке набуло законної сили підриває авторитет та принципи демократичної держави.

Неодноразово рішеннями Європейського Суду з прав людини зазначалося, що брак коштів щодо неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу не є виправданням неспроможності виконати судове рішення (зокрема, Європейського Суду з прав людини «Іммобільяре Саффі проти Італії», згідно якого орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправлення неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу).

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на неодноразові звернення позивача до відповідача із заявами про виконання судового рішення; проведення державним виконавцем виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 22.09.2015 року; подання державного виконавця до суду про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

В правовій демократичній державі не допустимо невиконання рішення суду, що набуло законної сили, протягом такого тривалого часу.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19.04.2016 виконавчий документ було повернуто стягувачеві (а.с.12).

В постанові від 19.04.2016 державним виконавцем зазначено, що згідно листа боржника від 12.02.2015 за вих. №323 повідомлено, що на виконання постанови управління проведено перерахунок в результаті якого нараховано 4623грн., виплата буде здійснена при надходженні грошових коштів на рахунки управління.

На 2016 рік коштів на виплату заборгованості управлінню не виділено, на даний час кошти за рішення суду не виплачені.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законами України про державний бюджет на відповідний рік. Управління праці та соціального захисту населення є бюджетною установою і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом України про державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 30.01.2013 визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 6 Постанови передбачено у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом певний перелік документів.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Державним виконавцем направлено відповідне подання до суду. Ухвалою по справі № 316/2725/14-а від 01.04.2016 судом відмовлено у задоволенні подання державного виконавця.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, на теперішній час, (ураховуючи вищевикладене), наявні передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби.

При цьому, суд першої інстанції, керуючись статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" та постановою КМУ від 30.01.2013 №45 "Про внесення змін до постанови КМУ від 03.08.2011 №845" правильно роз'яснив стягувачеві право на звернення до суду з заявою в порядку передбаченим ст.263 КАС України (судовий контроль) та правильно зазначив про можливість у подальшому звертатися з відповідними виконавчими документами щодо стягнення коштів з державного органу безпосередньо до Державної казначейської служби України.

Суд першої інстанції також правильно зазначив, що позивач по суті подає позов щодо виплати ОСОБА_1 одноразової щорічної допомоги до 05 травня за 2014 рік, який вже є вже вирішеним, тому на думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні ВП №49493471 погодився з прийнятим рішенням про повернення виконавчого документу, та не оскаржував такі дії виконавця щодо повернення виконавчого документа.

Позивач не оскаржує дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, позовні вимоги з цього приводу у позові не заявлялись.

На звернення позивача відповідачем 24.07.2018 (за вих.№1780) надано відповідь, в якій зазначено наступне: "… Управлінням відповідно до рішення Енергодарського міського суду №316/2723/14-а було проведено перерахунок щорічної грошової допомоги як інваліду війни за 2014 рік в розмірах передбаченими ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", з урахуванням раніше виплачених сум, який складає 4623грн. … Разом з тим, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" установлені гарантії держави щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є державні органи. Відповідно до ст.3 Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. … Ст.48 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейством України при реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань здійснюється перевірка відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню, паспорту бюджетної програми. Враховуючи зазначене, погашення заборгованості із соціальних виплат за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, здійснюється Казначейством у межах бюджетних асигнувань, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. У разі виділення бюджетних призначень на виконання рішень судів, Міністерством буде проведено розподіл виділених коштів для здійснення необхідних виплат. Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради не має можливості виконати рішення суду у повному обсязі. …" (а.с.14).

Відтак, відповідачем, як одержувачем бюджетних коштів роз'яснено позивачу механізм виплати перерахованої щорічної грошової допомоги як інваліду війни (в розмірі 4623 грн.), з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що 05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження", відповідно до ч.2 ст.15 якого стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Враховуючи існування виконавчого листа №316/2725/14-а виданого 05.10.2015 Енергодарським міським судом Запорізької області УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області є боржником.

Доказів звернення до Енергодарського міського суду Запорізької області з заявою про зміну (встановлення) способу і порядку виконання судового рішення по справі №316/2725/14-а позивач - не надав. Подача позову, який розглянутий судом першої інстанції не є заявою, поданою у відповідності до статті 378 КАС України.****

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч.2 ст.6 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження").

Як зазначено у ч.1 ст.5 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п.2 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затвердженого 03.08.2011 постановою Кабінету Міністрів України №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45) (надалі - "Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників"), у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства; стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів.

Відповідно до п.3 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пп.5 п.4 "Положення про Державну казначейську службу України", затвердженого Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У ч.1 ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зазначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. (ч.2 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

Таким чином, саме Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області уповноважене на безспірне списання 4623 грн. з відповідача УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області як боржника - одержувача бюджетних коштів.

Натомість, документальних доказів звернення позивача до Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області для стягнення з відповідача УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області як одержувача бюджетних коштів 4623 грн. - матеріали справи не містять.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як зазначено у п.20 Розділу ІІІ "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої 02.04.2012 наказом Міністерство юстиції України №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи приписи ч.2 ст.6 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження", ст.ст.2, 3 Закону України №4901-VI від 05.06.2012 "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", п.3 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", пп.5 п.4 "Положення про Державну казначейську службу України" суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем як стягувачем, не були реалізовані всі передбачені законодавством можливості зі стягнення 4623 грн. заборгованості по виплаті щорічної допомоги до 05 травня за 2014 рік, згідно із ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту".

На безспірне списання 4623 грн. з відповідача УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області (як боржника - одержувача бюджетних коштів) уповноважене саме Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, однак, доказів звернення до зазначеного органу матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного позову, оскільки в даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 ст. 328 КАС.

В силу пункту 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно статті 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22.12.2018р.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова