Справа № 159/5870/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/76/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2018 року у справі № 159/5870/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Пархонюка Богдана Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції - Панасюк С.Л.,

час ухвалення рішення - 26.11.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Ковель,

дата складання повного тексту рішення - не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у Волинській області Пархонюка Б.В., в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №706857 від 01 листопада 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що на момент розгляду справи і винесення відповідачем оскаржуваної постанови відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (п.2.9 (д) ПДР України), а саме: розмови по мобільному телефону під час керування транспортним засобом. Крім того, цей факт заперечувався ним при прийнятті поліцейським постанови. Просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представник позивача - адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його довірителя, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Як вбачається з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz SPRINTER 311 СDІ», номерний знак НОМЕР_1, 01 листопада 2018 року о 20 год. 27 хв. на автодорозі МО7 Київ-Ковель-Ягодин 488, під час руху користувався засобом зв'язку, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9 (д) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії ЕАВ №706857 від 01 листопада 2018 року, складеної інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Волинській області Пархонюком Б.В., згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано інспектору поліції доказів, які б спростовували факт розмови по мобільному телефону під час керування транспортним засобом, зокрема роздруківки телефонних розмов за цей період. Таким чином, позивачем не спростовано порушення п.2.9 (д) ПДР України, а тому постанова серії ЕАВ №706857 від 01 листопада 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. прийнята правомірно.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.2 та ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.1 та ч.2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено вимогами чинного законодавства у сфері правил дорожнього руху, і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, а також доведеності вини у його вчиненні, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачає, зокрема, що користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із п. 2.9 "д" ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які б стверджували факт порушення вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (п.2.9 (д) ПДР України), а саме: розмови по мобільному телефону під час керування транспортним засобом, що спростовувало б твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ЕАВ №706857 від 01 листопада 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 246, 250, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2018 року у справі № 159/5870/18 скасувати, та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №706857 від 01 листопада 2018 року, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Волинській області Пархонюком Богданом Володимировичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.І. Мікула

Судді О.Б. Заверуха

А.Р. Курилець