Справа № 420/5888/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5888/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Салюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відображені в акті перевірки від № 10.08.2018 № 1701/15-32-14-07/23856703 висновки щодо виявлених порушень, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, містять відомості, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустимими доказами, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесено всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Так, встановлена податковим органом відсутність у контрагента достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення задекларованих видів діяльності, а також нерухомого майна не може обмежувати позивача у виборі контрагентів, оскільки чинним законодавством не передбачено вимог щодо необхідності володіння ним майном, зокрема виробничими чи складськими приміщеннями на праві приватної власності, а також трудовими ресурсами задля самостійного виконання договірних зобов'язань. При цьому поставка товарів здійснювалася постачальником на його замовлення у перевізника, що також підтверджується транспортною документацією. В той же час, перевіркою не встановлено обставин, які б свідчили про порушення платником податків публічного порядку, або здійснення діяльності без наміру створення правових наслідків, які обумовлені правочинами.

При оформленні господарських відносин між сторонами дотримано норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», всі умови договорів між сторонами виконані у повному обсязі та сторони не мають претензій одна до одної. Зважаючи на неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 19.11.2018 відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10.12.2018 о 11:00 год.

Судове засідання, призначене на 10.12.2018, відкладено за клопотанням представника відповідача на 18.12.2018 о 10:30 год.

10.12.2018 до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Так, перевіркою встановлено «розрив ланцюга» по контрагенту позивача, а саме можливо відбувалась «підміна» товарів різного асортименту та призначення, що необхідне для надання податкової вигоди третім особам. Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено, що фактично підприємство не мало змоги придбати обладнання, устаткування, товарів, матеріалів та комплектуючих на загальну суму 5054500,8 (з ПДВ) грн., у контрагентів-постачальників через відсутність у них згідно поданої звітності основних засобів, виробничих потужностей для зберігання, постачання товару та здійснення фінансово-господарської діяльності (згідно поданої податкової звітності, у підприємства відсутні основні засоби), у зв'язку з чим ТОВ «ОСКАР СВ» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного. На підставі викладеного ТОВ «Алвас» отримало паливо на суму 5054500 грн. (4212084 грн. без ПДВ) у невизначених осіб, оплату на користь яких, здійснено не було, що свідчить про безоплатне отримання палива (бензину автомобільного) на загальну суму 5054500 грн. (4212084 грн. без ПДВ).

Ухвалою суду від 18.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.12.2018 о 11:00 год.

В судовому засіданні, призначеному на 26.12.2018, оголошено перерву до 10.01.2019 о 10:30 год.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіку на 2018 рік, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05 липня 2018 року № 4774, співробітниками податкового управління проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас», , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, за результатами якої складено акт від 10.08.2018 № 1701/15-32-14-07/23856703.

Перевіркою, серед іншого, встановлено порушення ТОВ «Алвас» пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 909810 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.09.2018 № , яким ТОВ «Алвас» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств (11021000) в розмірі 909810 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 96118 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

Зі змісту акту від 10.08.2018 № 1701/15-32-14-07/23856703 вбачається, що перевіркою відображених у рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» показників за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення діяльності з торгiвлі твердим, рідким, газоподiбним паливом i подiбними продуктами, а саме бензином, дизельним паливом, газом скрапленим, машинним маслом, насінням соняшнику та льону.

Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «Алвас» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 встановлено їх заниження доходів на загальну суму 5054501 грн. у тому числі по періодам: рік 2015 - 2918547,72 грн.; рік 2016 - 380867 грн.; 1 квартал 2017 року - 352093 грн.; півріччя 2017 року - 1169312 грн.; 9 місяців 2017 року - 1407567 грн.; рік 2017 - 1573194 грн.; 1 квартал 2018 року - 181893 грн.

З огляду на матеріали справи, ТОВ «Алвас» (Покупець) укладено з ТОВ «ОСКАР СВ» (Постачальник) договір від 27.05.2015 № 05-31/СВ на постачання нафтопродуктів, за яким Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити нафтопродукти, іменовані надалі - Товар, відповідно до умов цього Договору й Додатків до нього. Одиниця виміру кількості Товару та кількості поставки Товару, що поставляється за договором, визначається в заявках. Товар поставляється Покупцеві партіями на підставі погодженої заявки на умовах: СРТ - (залізничним транспортом), EXW - (естакада наливу), DDP - (пункт призначення, вказаний покупцем, в заявці на відвантаження товару).

На виконання вищевказаного договору сторонами оформлені поставки товару (бензин неетильований,марка АИ-92-К5 клас бензину 5; бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С; бензин автомобільний А-92 ФОРСАЖ; бензин автомобільний неетильований АИ-92-К5-Евро; бензин неетильований А-92-Евро 5 Е5) та складені накладні ПН-0000042 від 29.05.2015, ПН-0000047 від 22.06.2015, ПН-0000057 від 08.07.2015, ПН-0000076 від 20.06.2015, ПН-0000086 від 03.09.2015, ПН-0000093 від 14.09.2015, ПН-0000122 від 03.11.2015, ПН-0000157 від 19.10.2016, ПН-0000191 від 27.12.2016 та податкові накладні № 33 від 28.05.2015, № 37 від 29.05.2015, № 35 від 22.06.2015, № 16 від 08.07.2015, № 44 від 20.08.2015, № 8 від 01.09.2015, № 11 від 03.09.2015, № 33 від 14.09.2015, № 2 від 03.11.2015, № 16 від 19.10.2016, № 80 від 27.12.2016 на загальну суму 2749511,9 грн., ПДВ 549902,38 грн.

Крім того, між ТОВ «Алвас та ТОВ «ОСКАР СВ» укладений договір від 05.01.2017 № 01-01/1СВ на постачання нафтопродуктів, на виконання якого сторонами оформлені поставки товару (бензин автомобільний неетильований АИ-92-К5-Евро; бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5; бензин АИ-92-К5 Євро) та складені накладні ПН-0000008 від 09.02.2017, ПН-0000010 від 14.02.2017, ПН-0000036 від 25.04.2017, ПН-0000039 від 10.05.2017, ПН-0000045 від 22.05.2017, ПН-0000066 від 30.06.2017, ПН-0000079 від 27.07.2017, ПН-0000146 від 11.12.2017, ПН-0000011 від 09.02.2018, податкові накладні № 3 від 09.02.2017, № 18 від 14.02.2017, № 55 від 24.04.2017, № 7 від 10.05.2017, № 33 від 22.05.2017, № 82 від 30.06.2017, № 50 від 27.07.2017, № 26 від 11.12.2017, № 12 від 09.02.2018 на загальну суму 1462572,1 грн., ПДВ 292514,42 грн.

Розрахунки між суб'єктами господарювання за поставлені товари проводились у безготівковій формі. В бухгалтерському обліку підприємством ТОВ «Алвас» вищевказані операції відображено наступним чином: Дт 203 Кт 631 - надходження товару; Дт 641 Кт 631 - податковий кредит по ПДВ; Дт 631 Кт 311 - сплата постачальнику за товари. Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 на користь ТОВ «Оскар СВ» було сплачено 5054500,8 грн. За даними платника, кредитове сальдо взаєморозрахунків між ТОВ «Алвас» та ТОВ «Оскар СВ» по рахунку 631 року відповідно - 0 грн.

В ході проведення перевірки з метою з'ясування факту придбання палива ТОВ «Оскар СВ» та виконання умов вищезазначених договорів здійснено аналіз баз даних ІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДФС України», Архіву електронної звітності «Єдиний реєстр податкових накладних» (ЄРПН), та порівняння номенклатури (товарів, робіт, послуг) за період здійснення фінансово-господарської діяльності (зокрема 01.01.2015-31.03.2018) та встановлено, що ТОВ «Оскар СВ» реалізовувало паливо (бензин автомобільний), за відсутністю факту його реального придбання.

За результатами аналізу даних Архіву електронної звітності реєстрації податкових накладних на придбання та продаж товарів перевіряючими встановлено «розрив ланцюга», а саме можливо відбувалась «підміна» товарів різного асортименту та призначення необхідна для надання податкової вигоди третім особам.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено, що фактично підприємство не мало змоги придбати обладнання, устаткування, товарів, матеріалів та комплектуючих на загальну суму 5054500,8 (з ПДВ) грн., у контрагентів-постачальників через відсутність у них згідно поданої звітності основних засобів, виробничих потужностей для зберігання, постачання товару та здійснення фінансово-господарської діяльності (згідно поданої податкової звітності, у підприємства відсутні основні засоби), у зв'язку з чим ТОВ «ОСКАР СВ» не могло фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

На підставі викладеного перевіряючими зазначено, що ТОВ «Алвас» отримало паливо на суму 5054500 грн. (4212084 грн. без ПДВ) у невизначених осіб, оплату на користь яких, здійснено не було, що свідчить про безоплатне отримання палива (бензину автомобільного) на загальну суму 5054500 грн. (4212084 грн. без ПДВ).

Відтак, перевіряючими підсумовано, що на порушення ч.1. ст.9 Закону N 996-XIV, розділу I Загальні положення Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, п.3.10 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433 (зі змінами та доповненнями), п.5, п.7, п.21 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПКУ, ТОВ «Алвас» за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, занижено доходи на загальну суму 5054501 грн. у тому числі по періодам: рік 2015 - 2918547 грн.; рік 2016 - 380867 грн.; 1 квартал 2017 року - 352093 грн.; півріччя 2017 року - 1169312 грн.; 9 місяців 2017 року - 1407567 грн.; рік 2017 - 1573194 грн.; 1 квартал 2018 року - 181893 грн.

В результаті офіційного з'ясування обставин у справі суд приходить до висновку, що в акті перевірки висновки про обставини укладених ТОВ «Алвас» правочинів ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи, які б спростовували надані позивачем документи та свідчили на користь висновків податкового органу. Недопустимість таких підходів до проведення перевірок платників податків визнано ДПА України та доведено до відома підпорядкованих підрозділів листом № 20289/7/16-1617 від 29.09.2010 року «Щодо підстав для визнання договорів нікчемними».

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання робіт (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Реальність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: акти здачі-прийняття (прийняття) робіт, видаткові накладні, товарно-транспортні документи, документи щодо оплати вартості товарів (послуг). При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Встановлені судом в ході судового розгляду фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкових зобов'язань по операціям постачання товарів, робіт та послуг від контрагентів, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

При цьому суд зауважує, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Згідно пп. 4.1.2 - 4.1.4 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (пп. 21.1.1); не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп. 21.1.4); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій (пп. 21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (пп. 21.1.3).

Відповідно до п.83.1 ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; (83.1.2) податкова інформація; (83.1.3) експертні висновки; (83.1.4) судові рішення; (83.1.6) податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Однак перевіряючі жодним чином не обґрунтували мотиви неврахування первинних документів по операціям із контрагентами. При цьому в ході перевірки не було встановлено, що відомості у документах є неповними, недостовірними або суперечливими, що в свою чергу могло б свідчити про нікчемність правочинів.

Згідно з п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. № 727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.5 цього ж Порядку факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В порушення вищенаведеного положення, перевіряючими в акті перевірки викладені порушення без посилання на первинні або інші документи, які підтверджують зазначені факти. Самі порушення висвітлені нечітко, необ'єктивно та не у повній мірі; акт не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства.

Поряд із тим, позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю ТОВ «Оскар СВ», які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення для провадження господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, відтак суд погоджується з доводами позивача про правомірність формування податкової звітності на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентом.

Вирішуючи спір, суд враховує доводи сторони позивача про те, що на запит від 03.08.2018 ТОВ «Алвас» було надано відповідь станом на 03.08.2018 та документи: договори з постачальниками товарів; видаткові накладні; акти виконаних робіт; оборотно-сальдові відомості по рахунку 631; платіжні доручення.

Згідно пояснень представника позивача, поставка обумовленого договорами від 27.05.2015 № 05-31/СВ та від 05.01.2017 № 01-01/1СВ товару здійснювалась на замовлення ТОВ «Оскар СВ» найнятим ним перевізником.

При цьому, в матеріалах справи наявні копії товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою № 1-ТТН, в яких наявні всі необхідні дані та реквізити, вимоги до яких висунуті чинним законодавством.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.44 КАС України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.77 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінка поданих учасниками справи та самостійно зібраних судом доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.77 КАС України в порядку ст.90 КАС України.

З цього приводу Верховний Суд України, рівно як і Верховний Суд неодноразово висловлювали висновок про те, важливу роль у справах такої категорії відіграють здатність та можливість контрагентів виконати відповідних обсяг постачання за договорами. У зв'язку із цим належить перевіряти чи мають контрагенти позивача управлінський та/або технічний персонал, основні кошти, виробничі активи, складські приміщення, транспортні та інші засоби, що можуть свідчити про можливість здійснення ними операцій з поставки нафтопродуктів; чи технічні умови зобов'язували сторін договорів відшукувати суб'єктів господарювання, які з огляду на специфіку їх перевезення, були спроможні поставити потрібну продукцію.

Підлягають з'ясуванню й умови поставки нафтопродуктів, зокрема, чи володіли контрагенти виробничими та технологічними потужностями і мали спеціально підготовлених працівників (персонал), за наявності яких може організувати та виконати поставку нафтопродуктів для позивача, чи поставили вони насправді нафтопродукти, якщо так, то як саме; що свідчить про її переміщення і доставку; як повинно було оформлятись виконання поставки; чи знав і чи не міг не знати платник податку про виробничий, технологічний й кадровий потенціал виконавця та його здатність виконати обумовлену поставку тощо.

За певних інших обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов'язань та власного капіталу суб'єкта господарювання. Але цього недостатньо. Потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов'язання на підставі таких операцій.

Відповідно до вимог пп.7.5.6 п.7.5 розділу 7 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. № 281/171/578/155 (далі - Інструкція) - відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Вимогами пп.7.5.8 п.7.5 розділу 7 Інструкції відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.

У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Правилами перевезень обумовлено, що на міжміських перевезеннях вантажів відстані перевезень визначаються відповідно до затверджених дорожніми органами довідників у розділі «інші відомості» товарно-транспортної накладної, які заповнюються «Перевізником».

Так, на прикладі ТТН від 03.11.2015 (а.с. 112) можливо встановити особу, що відпустила товар - ОСОБА_1; водія - ОСОБА_2; особу, що одержав товар - ОСОБА_3 (довіреність видана ТОВ «Алвас» 01.09.2015 12 АЕЕ № 734863); присутні підписи останніх, які скріплені печатками ТОВ «Оскар СВ» та ТОВ «Алвас»; дані про дату і час виїзду з підприємства-вантажовідправника 03.11.2015 о 03:00 год.; дату та час прибуття до вантажоодержувача - 03.11.2015 о 16:00 год.; дату та час виїзду від вантажоодержувача - 03.11.2015 о 17:30 год.; найменування, марку та вид нафтопродукту - бензин автомобільний А-92 ФОРСАЖ; об'єм нафтопродукту - 19720 л; густину нафтопродукту - 0,741 кг/м3; температуру нафтопродукту: +9 С; масу нафтопродукту - 14612 кг.; автопідприємство - ФОП ОСОБА_4; замовник - ТОВ «Оскар СВ»; вантажоодержувач - ТОВ «Алвас»; пункт навантаження - Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 31-а, склад ПММ; пункт розвантаження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Лісова, 5; автомобіль НОМЕР_2, причіп державний номер НОМЕР_3; видаткову накладну - № РН-0000400 тощо.

Досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливі доводи, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не підтверджено, що відомості, які містяться в цих документах - неповні, недостовірні та / або суперечливі.

Відповідно до статті 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку…, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Відтак, укладені між ТОВ «Алвас» та ТОВ «Оскар-СВ» договори опосередковувалися реальним виконанням операцій, які становлять їх предмет, підтверджені документами первинного обліку, які відповідають вимогам законодавства.

Встановлені судом в ході судового розгляду фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкових зобов'язань по господарським операціям із контрагентом, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по видатковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

При цьому суд зауважує, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності ТОВ «Алвас», як платника податку, або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Не можуть бути визнаними також обґрунтованими доводи про невідповідність суми сформованого позивачем за оспорюваними операціями податкового кредиту сумі податкових зобов'язань його контрагентів, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від іншої особи, зокрема, від звітування контрагентом до податкового органу за місцем реєстрації або фактичної сплати ним податку до бюджету, а тому, якщо останній не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за наявності факту реального вчинення господарської операції, як у даній ситуації, та у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.01.2018 № К/9901/461/18 2а-5883/12/2670. Крім того, таке правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 01.06.2010 у справі №21-573во10, від 31.01.2011 у справі №21-47а10, від 31.01.2011 у справі №21-42а10.

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб'єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками робіт та послуг) з метою незаконного отримання податкової вигоди. Таким чином, вищерозглянуті висновки відповідача в акті перевірки ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними документами та доказами з боку відповідача. Натомість, позивачем документально підтверджено правомірність формування податкової звітності по господарським операціям з контрагентом, реальність операцій, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас» (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Соборна, 33, кв. 2; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області від 04.09.2018 № .

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас» судові витрати в сумі 15088,92 грн. (сто п'ятдесят тисяч вісімдесят вісім грн. 92 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.01.2019.

Суддя І.В. Завальнюк

.