Справа № 1840/3752/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 р. Справа № 1840/3752/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Савченко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 1840/3752/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області) в якій, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2018 про застосування штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість;

- визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує наступним. За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 27.07.2017, а також дотримання законодавства з питань оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 09.01.2014 по 27.07.2017, згідно з актом № 1644/18-28-13-03//115 від 27.03.2018, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем, окрім іншого, вимог пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України в частині застосування спрощеної системи оподаткування в періоді з 01.01.2017 по 27.07.2017; п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 159 395, 04 грн. та військового збору за 2017 рік на суму 13 390, 53 грн.; абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на суму 58 058, 00 грн. та несвоєчасної його сплати; та п. 181.1 ст. 181, п. 183.4, 183.9, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200, що призвело до заниження податку на додану вартість за 2017 рік на суму 178 540, 00 грн.

На підставі вказаних висновків, 11.05.2018 ГУ ДФС у Сумській області були прийняті податкові повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340, 00 грн.; № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 199 243, 80 грн.; № про збільшення грошового зобов'язання за платежем військовий збір, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 16 603, 65 грн.; та № про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 223 175, 00 грн. Також, 12.07.2018 відповідачем була прийняти вимога № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, з урахуванням штрафу та пені, в сумі 64 520, 73 грн.

На переконання позивача, зазначені рішення ГУ ДФС у Сумській області є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновків про перевищення у 2016 році граничної суми доходів для фізичної особи-підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, відповідач дійшов внаслідок включення до доходів всієї суми коштів, отриманих по договору комісії № 01/08 від 01.08.2016, а не виключно суми винагороди комісіонера, як то передбачено п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України.

За наведених обставин, ФОП ОСОБА_3 вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 09.10.2018 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 1840/3752/18, підготовче засідання призначено на 06.11.2018 о 10 год. 00 хв., встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Так, 29.10.2018 та 03.12.2018 до суду від ГУ ДФС у Сумській області надійшли відзиви (а.с. 48-50, 76-81), а у яких відповідач зазначив, що під час документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 було встановлено перевищення граничного доходу платника єдиного податку за 9 місяців 2016 року на 66 751, 70 грн., внаслідок чого, з 01.10.2016 позивач перейшов на загальну систему оподаткування та не мав права застосовувати спрощену систему оподаткування у 2017 році. У зв'язку з цим, відповідачем зроблений висновок про неправильне формування ФОП ОСОБА_3 доходів та витрат за 2017 рік, що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на суму 885 527, 98 грн. та, як наслідок, заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, військового збору, податку на додану вартість, єдиного соціального внеску, а також не подання декларацій про майновий стан і доходи.

З вищезазначених підстав, ГУ ДФС у Сумській області вважає оскаржувані рішення правомірним, а позовні вимоги - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 06.11.2018, занесеною до протоколу, для надання можливості позивачу уточнити позовні вимоги, в підготовчому засіданні оголошена перерва до 11 год. 00 хв. 15.11.2018.

Ухвалою суду від 15.11.2018, занесеною до протоколу, відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в підготовчому засіданні оголошена перерва до 11 год. 00 хв. 05.12.2018.

Ухвалою суду від 05.12.2018, занесеною до протоколу, підготовче провадження по справі № 1840/3752/18 закрито, розгляд справи по суті призначений у відкритому судовому засіданні на 03.01.2019 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 03.01.2019, занесеною до протоколу, на підставі клопотання представника позивача, в судовому засіданні оголошена перерва до 14 год. 30 хв. 08.01.2019.

В судовому засіданні 08.01.2019 представник ФОП ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник ГУ ДФС у Сумській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та об'єктивно оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.17 п. 78.1 ст. 78 та п.п. 79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, згідно з Наказами № 1520 від 06.10.2017, № 1632 від 24.10.2017, № 225 від 02.02.2018 та № 339 від 23.02.2018, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_4 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 27.07.2017 та з питань правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 09.01.2014 по 27.07.2017.

За результатами перевірки, 27.03.2018 складений акт № 1644/18-28-13-03//115 (а.с. 9-26), згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення позивачем, зокрема, вимог пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України в частині застосування спрощеної системи оподаткування в періоді з 01.01.2017 по 27.07.2017; п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 159 395, 04 грн. та військового збору за 2017 рік на суму 13 390, 53 грн.; абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на суму 58 058, 00 грн. та несвоєчасної його сплати; та п. 181.1 ст. 181, п. 183.4, 183.9, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200, що призвело до заниження податку на додану вартість за 2017 рік на суму 178 540, 00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 11.05.2018 ГУ ДФС у Сумській області були прийняті: податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340, 00 грн. (а.с. 82); податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 199 243, 80 грн., з яких: 159 395, 04 грн. - основний платіж, 39 848, 76 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 83); податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання за платежем військовий збір, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 16 603, 65 грн., з яких: 13 282, 92 грн. - основний платіж, 3 320, 73 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 84); та податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, на суму 223 175, 00 грн., з яких: 178 540, 00 грн. - основний платіж, 44 635, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 85).

Також, 12.07.2018 відповідачем була прийняти вимога № Ф-5699-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, з урахуванням штрафу та пені, в сумі 64 520, 73 грн., з яких: 58 058, 00 грн. - сума боргу (недоїмки), 6 245, 58 грн. - штраф, 217, 15 грн. - пеня.

Отже, стверджуючи про протиправність вказаних рішень, ОСОБА_3 зазначає на тому, що податковим органом безпідставно до складу доходу за 2016 рік включена вся сума коштів, отриманих по договору комісії № 01/08 від 01.08.2016, а не сума винагороди комісіонера, як то передбачено п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим, граничний обсяг доходу в розмірі 1 500 000, 00 грн. перевищений не був і він мав право в 2017 році застосовувати спрощену систему оподаткування та бути платником єдиного податку другої групи.

Проте, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами позивача, з наступних підстав.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема порядок їх адміністрування, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, Кодекс).

Відповідно до п.п. 291.2., 291.3. ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пункт 291.4 статті 291 ПК України визначає, що до другої групи платників єдиного податку можуть бути віднесені суб'єкти господарювання - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Для фізичної особи-підприємця, доходом платника єдиного податку є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті (пункт 292.1. статті 292 Кодексу). При цьому, у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами, доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента) (пункт 292.4. статті 292 ПК України).

Згідно з п.п. 292.13, 292.14, 292.15, 292.16 ст. 292 Податкового кодексу України, дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

При визначенні обсягу доходу, що дає право суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування в наступному податковому (звітному) періоді, не включається дохід, отриманий як компенсація (відшкодування) за рішенням суду за будь-які попередні (звітні) періоди.

Право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

При цьому якщо протягом календарного року платники першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв'язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови неперевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

На виконання пункту 296.2 статті 296 ПК України, платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Відповідно до підпунктів 296.5.1, 296.5.2 пункту 296.5 статті 296 Кодексу, платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

При цьому у податковій декларації окремо відображаються обсяг доходу, оподаткований за ставками, визначеними для платників єдиного податку першої та другої груп, обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків, обсяг доходу, оподаткований за новою ставкою єдиного податку, обраною згідно з умовами, визначеними цієї главою, авансові внески, встановлені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають: щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу; обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

Згідно з пунктом 296.7 статті 296 Податкового кодексу України, податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Крім того, у встановленому цим Кодексом порядку, може бути подана уточнююча податкова декларація.

Отже, зі змісту вказаних норм, суд робить висновок, що застосовувати спрощену систему оподаткування та бути платником єдиного податку мають право не будь-які суб'єкти господарювання, а лише ті, які відповідають певним критеріям. До того ж, якщо особа перебувала на спрощеній системі оподаткування в поточному році, але отримала дохід більший, ніж встановлений обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, така особа не має право застосовувати спрощену систему оподаткування в наступному році.

Для обліку отриманих доходів, суб'єкт господарювання зобов'язаний вести у визначеному порядку Книгу обліку доходів за встановленою формою, зареєстровану контролюючим органом. Показники такого обліку відображаються у податкових деклараціях, які подаються платниками єдиного податку у визначені строки.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що 09.02.2017 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 до Буринського відділення Конотопської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області була подана декларація платника єдиного податку за 2016 рік (а.с. 87), відповідно до якої, загальний дохід у звітному періоді визначений в сумі 1 633 503, 40 грн., обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків - в сумі 66 751, 70 грн.

У зв'язку з виявленими помилками, 28.07.2017 позивачем контролюючому органу подана уточнююча податкова декларація (а.с. 86), згідно з якою, загальний дохід у 2016 році визначений в сумі 1 566 751, 70 грн., а обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків - в сумі 66 751, 70 грн.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що у зв'язку з перевищенням встановленого граничного обсягу доходів для платників єдиного податку другої групи в розмірі 1 500 000, 00 грн., у 2017 році ФОП ОСОБА_3 не мав права застосовувати спрощену систему оподаткування.

При цьому, подана позивачем 29.11.2018 контролюючому органу уточнююча податкова декларація за 2016 рік (а.с. 92), відповідно до якої загальна сума доходу визначена в розмірі 1 499 731, 70 грн., не може братись судом до уваги з огляду на таке.

Пунктами 50.1, 50.2 статті 50 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Під час проведення документальних планових та позапланових перевірок платник податків не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

На переконання суду, вказані норми надають право платникам податків, у разі самостійного виявлення помилок, уточнити показники податкової звітності лише до закінчення контролюючим органом перевірки за відповідний період. Після завершення перевірки відповідного періоду та складання акту за її результатами, платник податків не має права уточнювати показники податкової звітності за цей період.

Як убачається з матеріалів справи, перевірка позивача здійснювалась ГУ ДФС у Сумській області за період з 01.01.2015 по 27.07.2017 і акт за її результатами був складений відповідачем 27 березня 2018 року (а.с. 9-26). У зв'язку з цим, суд робить висновок, що ОСОБА_3 не мав права 29.11.2018 подавати уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку за 2016 рік.

Крім того, варто зазначити, що обгрунтовуючи наявність допущених при поданні податкової декларації платника єдиного податку за 2016 рік помилок, позивач посилається на неправомірне включення до складу доходів коштів в сумі 67 020, 00 грн., отриманих під час виконання договору комісії, які в подальшому були передані комітенту - ТОВ «АЛЬТАНКА-НЕРУХОМІСТЬ», що не відповідає приписам п. 292.4 ст. 292 Податкового кодексу України. Тобто, ОСОБА_3 стверджує, що фактична сума його доходу у 2016 році склала 1 499 731, 70 грн. (1 566 751, 70 - 67 020, 00 = 1 499 731, 70 грн., де 1 566 751, 70 грн. - сума доходу зазначена у поданій в лютому 2017 року податковій декларації платника єдиного податку, з урахуванням уточнень, поданих в липні 2017 року; 67 020, 00 грн. - кошти, отримані під час виконання договору комісії та передані комітенту), у зв'язку з чим, він мав право застосовувати спрощену систему оподаткування в 2017 році.

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції з ТОВ «АЛЬТАНКА-НЕРУХОМІСТЬ», позивач надав суду копії договору комісії № 01/08 від 01.08.2016, додаток 1 до договору, акт приймання-передачі товару від 01.08.2016, акт виконаних робіт від 23.09.2016 та квитанції до прибуткових касових ордерів (а.с. 36-46).

Досліджуючи надані позивачем копії документів, відповідність яких оригіналу жодним чином не засвідчена, судом встановлено, що в акті виконаних робіт (а.с. 41) зазначено, що цей акт складений за договором комісії № 01/08 від 01.08.2018 в той час, коли датою його складання є 23.09.2016.

За змістом акту виконаних робіт, ТОВ «АЛЬТАНКА-НЕРУХОМІСТЬ», на момент підписання акту, отримало кошти в сумі 67 020, 00 грн. Втім, відповідно до квитанцій (а.с. 42-46), 15.09.2016 комітент отримав кошти в сумі 10 000, 00 грн., 16.09.2016 - 10 000, 00 грн., 19.09.2016 - 10 000, 00 грн., 20.09.2016 - 10 000, 00 грн., 21.09.2018 - 10 000, 00 грн., 23.09.2016 - 7 020, 00 грн. та 14.09.2018 - 10 000, 00 грн. Тобто, станом на дату нібито підписання акту виконаних робіт 23.09.2016, ТОВ «АЛЬТАНКА-НЕРУХОМІСТЬ» згідно з квитанціями, отримало від ФОП ОСОБА_3 кошти в сумі 57 020, 00 грн., і лише 14.09.2018 - отримало ще 10 000, 00 грн.

Також, суд зазначає, що підписи директора ТОВ «АЛЬТАНКА-НЕРУХОМІСТЬ» Болтабаєва Ойбека на договорі, актах та квитанціях візуально не ідентичні, що свідчить про можливе підписання цих документів різними особами.

За наведених обставин, суд вважає вказані документи сумнівними, суперечливими та такими, що не можуть підтверджувати фактичне здійснення господарської операції з ТОВ «АЛЬТАНКА-НЕРУХОМІСТЬ».

На виконання ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В той же час, частина перша вказаної статті, закріплює обов'язок сторони, в тому числі і позивача у спорі про визнання протиправними рішень суб'єкта владних повноважень, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_3 мав право застосовувати спрощену систему оподаткування в 2017 році, позивач суду не надав, що свідчить про недоведеність цієї обставини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення ГУ ДФС у Сумській області, відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення суду складено 15.01.2019

Суддя С.В. Воловик