Справа № 0940/1349/18
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 січня 2019 року

Київ

справа №0940/1349/18

касаційне провадження №К/9901/69648/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Юрченко В.П.

розглянув матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі №0940/1349/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернулося до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 25873,36грн., яка складається з податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 25830,80грн та нарахованої пені у сумі 42,56грн.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 08.10.2018 позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 в дохід бюджету податковий борг в сумі 25830,80грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17.12.2018 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 залишив без змін.

ОСОБА_2 26.12.2018 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 266 Податкового кодексу України, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №0940/1349/18 є вимоги про стягнення заборгованості в сумі 25873,36грн., яка складається з податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 25830,80грн та нарахованої пені у сумі 42,56грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що за наявності підстав для нарахування відповідачу, як власнику нерухомого майна, що є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов'язання за 2016 рік, та не сплати такого самостійно податковий орган при визначенні відповідачу податкового зобов'язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а тому суди дійшли вірного висновку щодо задоволення позову в частині стягнення заборгованості в сумі 25830,80грн.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Отже, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 у справі щодо стягнення заборгованості в сумі 25873,36грн., яка складається з податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 25830,80грн та нарахованої пені у сумі 42,56грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі №0940/1349/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.П.Юрченко