Справа № 200/17804/18
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/200/742/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року. Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, розглянувши у м. Дніпро в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклик) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Цапенка Дмитра Анатолійовича «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказавши, що 31 жовтня 2018 року відповідачем було винесено постанову ЕАВ № 703379 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. Відповідно до змісту постанови, він 31.10.2018 року о 08-18 годині на автодорозі с. Суботці - Дорогам 12 742 100 м здійснив обгін транспортного засобу Рено Логан державний номерний знак НОМЕР_1, при цьому перетнувши вузьку суцільну лінію розмітки, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідач не реагував на жодні заперечення з його боку, в тому числі й щодо надання доказів по факту перетину суцільної розмітки, тощо, а відразу склав постанову. Поліцейським складено постанову на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено його права, в тому числі й на захист. Просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, а також диск з відеозаписом.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 31.10.2018 року о 08-18 годині на автодорозі с. Суботці - Дорогам 12 742 100 м здійснив обгін транспортного засобу Рено Логан державний номерний знак НОМЕР_1, при цьому перетнувши вузьку суцільну лінію розмітки, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Відповідачем було винесено постанову ЕАВ № 703379 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн.

У відповідності до п. 1.1. розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Так, частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за … порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.1 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормами ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу у відзиві на позовну заяву вказано, що у нього є відеозапис правопорушення та він його надав на диску, але при перегляді відеозапису скоєння правопорушення відсутнє, відеозапис починається з того моменту коли відповідач почав розгляд справи про адміністративне правопорушення, тобто відповідачем не доведено, що позивач дійсно вчинив вищевказане правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, тому позовні вимоги в частині скасування постанови підлягають задоволенню.

Разом з тим, в частині вимоги визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу суд вважає необхідним відмовити з наступних підстав.

Так, процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція) .

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

З аналізу зазначених норм вбачається відсутність обов`язку поліцейського складати протокол у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд зауважує, що, враховуючи приписи п. 5 Інструкції, а також вчинення заявником адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, дії відповідача 3 щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Тому суд відхиляє доводи позивача, із посиланням на вищевказане рішення Конституційного Суду України, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Позаяк, законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Вказана права позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2018 року по справі №751/6165/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 134, 139, 243-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержанта поліції Цапенка Дмитра Анатолійовича «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 703379 від 31.10.2018 року винесену поліцейським першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Цапенком Дмитром Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Бабушкінського

районного суду м. Дніпропетровська В.І. Томаш