Справа № 2а-4862/11/1370
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/1265/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Брильовського Р.М., повний текст рішення складено 16 липня 2018 року) у справі № 2а-4862/11/1370 за позовом Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2011 року Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в розмірі 39 646 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області, яка в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відповідач при першій реєстрації транспортних засобів не сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника у судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що 28 квітня 2010 року Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області листом №9504/10/17-108/174 повідомив, що ОСОБА_1 25 грудня 2009 року зареєстрував два автомобіля, а саме:

- автомобіль НОМЕР_1, 2001 року випуску;

- автомобіль НОМЕР_2, 2003 року випуску.

Згідно з розрахунку, сума податку, що підлягала сплаті відповідачем у 2009-2010роках становила 39646, 00 грн, з яких 24610, 00 грн за автомобіль НОМЕР_1, 2001 року випуску та 15036, 00 грн за автомобіль НОМЕР_2, 2003 року випуску.

7 червня 2010 року на адресу позивача було скеровано повідомлення № 7867/17713 про запрошення до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова для з'ясування питання щодо сплати податку з власників транспортних засобів при постановці транспортних засобів на облік в ДАІ.

Відповідно до довідки від 09.02.2011 № 65//17-1 про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів встановлено несплату відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ у розмірі 39646,0 00 грн.

16 лютого 2011 року Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова видала довідку про суму заборгованості перед бюджетом, відповідно до якої від громадянина ОСОБА_1 кошти по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 39646, 00 грн до бюджету не надходили.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» № 1963-ХІІ, власники зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію відповідні квитанції або платіжні доручення про сплату податку. Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після. З огляду на викладене, суд зазначив, що реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Податок з власників транспортних засобів, самохідних машин і механізмів, порядок його обчислення і сплати встановлювався Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року № 1963-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з положенням статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (частина 4 статті 5 цього Закону).

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (частина 6 статті 5 цього ж Закону).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Абзацом першим пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року N 1371), зі змінами і доповненнями, визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться, в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до пункту 8 даного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

З огляду на зміст наведених положень законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів. При цьому, відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

Судом встановлено, що у матеріалах справи не має квитанцій про оплату відповідачем податку з власників транспортних засобів. Дане підтверджується випискою з банку (а.с.7).

Також судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Львова від 01 липня 2013 року (справа № 1-233/11) винесено вирок по обвинуваченню начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області

Вказаним вироком встановлено, що протягом січня 2009 року - березня 2010 року у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України проведено реєстрацію транспортних засобів на окремих фізичних осіб без сплати податку з власників транспортних засобів.

З огляду на зміст наведених положень законодавства, колегія суддів зазначає, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів. При цьому, відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

Відтак, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів з огляду на неправомірність дій Львівського відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо державної реєстрації за відповідачем транспортних засобів та скасування такої реєстрації.

В силу відсутності юридичного факту реєстрації транспортного засобу, з яким Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пов'язує виникнення в особи податкового обов'язку зі сплати податку, відсутні підстави для стягнення такого податку у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 01 серпня 2018 року у справі №2а-34/11/1370 (№К/9901/47504/18), від 19 листопада 2018 року у справі №2а-11277/11/1370 (№К/9901/48489/18).

Окрім того, що частиною 1 ст. 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» №1963-ХІІ (в редакції, що діяла на дату звернення позивача з даним позовом до суду) передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пп. 1.2 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-III (далі - Закон України № 2181-III) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань (на дату спірних правовідносин) був визначений статтею 5 вказаного Закону.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 вказаного Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 вказаного пункту.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов'язання контролюючим органом, як суб'єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень.

Однак, як встановив суд, в межах спірних правовідносин контролюючим органом (на час звернення до суду з цим позовом) відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 272, ст. 283, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі № 2а-4862/11/1370 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 11 січня 2019 року.