Справа № 826/3565/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2019 року № 826/3565/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м.Києві
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в якому просив:

- бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 22869069) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) нарахованої пенсії у повному розмірі - визнати протиправною;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 22869069) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошову суму у розмірі 164 743,02, що складається з різниці між нарахованою і фактично виплаченою пенсією за період з 01 червня 2016 року до 01 березня 2018 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 22869069) з 01 березня 2018 року нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсію без обмеження її максимального розміру.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо виплати пенсії у розмірі визначеному законом, оскільки на його думку, обмеження граничними розмірами пенсії стосується лише призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше признаних.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2019р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 22869069) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошову суму у розмірі 122164,44 грн., що складається з різниці між нарахованою і фактично виплаченою пенсією за період з 01.06.2016 року до 31.08.2017 року - залишено без розгляду.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає таке.

ОСОБА_1, з 08.09.1998р. є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби".

Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА 128704 для позивача станом на дату розрахунку 01.06.2016р., пенсія позивача складає 70 % грошового забезпечення (вислуга 30 років) у розмірі 18 811,63 грн. Однак, з урахуванням максимального розміру пенсії складає 10740,0 грн., перерахунок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №718 від 19.10.2016 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу».

Одночасно, відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА 128704 для позивача станом на дату розрахунку 01.01.2018р., пенсія позивача складає 70 % грошового забезпечення (вислуга 30 років) у розмірі 18 876,03 грн. Однак, з урахуванням максимального розміру пенсії складає: 13 730,0 грн.

Як вбачається з копії довідки Головного управління Пенсійного фонду України від 15.02.2018р. № 14/684 про доходи пенсіонера ОСОБА_1 розмір виплаченої пенсії позивача складає: за червень 2016 р. - 5753,05 грн., липень 2016р. - листопад 2016р. 6072,98 грн. щомісячно, грудень 2016р. - квітень 2017р. 6096,38 грн. щомісячно, травень 2017р. - червень 2017р. 6109,38 грн., липень 2017р. 70451,40 грн., серпень 2017р. - грудень 2017р. 10740,0 грн. щомісячно.

Відповідно до копії виписки по картковому рахунку позивача розмір виплаченої пенсії позивача за період січень-лютий 2018р. складає: 13 730,0 грн. щомісячно.

Позивач вважаючи протиправним обмеження його пенсії граничними розмірами, що призвело до невиплати йому пенсії в значному розмірі, звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Згідно з преамбулою Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII чинній з 01.01.2016р. по 20.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774, який набрав чинності з 01.01.2017р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, в редакції Закону України від 24.12.2015р. №911-VIII, на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016.

За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016р. до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р.

Судом встановлено, що пенсія позивачу призначена ще в 1998 році, а відтак суд приходить до висновку про те, що норми щодо визначення максимального розміру пенсії до позивача не застосовуються.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 03.10.2018р. у справі № 127/4267/17 адміністративне провадження №К/9901/22177/18.

Однак, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 22869069) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) нарахованої пенсії у повному розмірі задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що пенсія позивачу була перерахована, однак, відповідачем було застосовано обмеження максимального розміру такої пенсії, що призвело до її виплати в меншому, ніж перерахований розмір.

Таким чином, суд приходить до висновку проте, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки саме внаслідок протиправних дій відповідача було допущено порушення прав ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

З огляду на вищевикладене, суд, вважає що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) граничним розміром.

Одночасно, суд зазначає, що з урахуванням ухвали суду про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 22869069) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошову суму у розмірі 122164,44 грн., що складається з різниці між нарахованою і фактично виплаченою пенсією за період з 01.06.2016 року до 31.08.2017 року, без розгляду, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошову суму у розмірі 42 578,58 грн. (сорок дві тисячі п'ятсот сімдесят вісім гривень 58 копійок), що складається з різниці між нарахованою і фактично виплаченою пенсією за період з 01.09.2017р. по 01.03.2018р.

При цьому суд зазначає, що сума 42 578,58 грн. складається з різниці між нарахованою і фактично виплаченою пенсією за період з 01.09.2017р. по 01.03.2018р. (нарахована пенсія: 112 998,58 грн. - фактично виплачена пенсія: 70 420,0 грн.).

В частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 22869069) з 01 березня 2018 року нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсію без обмеження її максимального розміру, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв'язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідачів, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, оскільки захисту підлягають лише порушені, не визнані та оспорювані права позивача, а захист права на майбутнє, чинним законодавством не передбачено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) граничним розміром.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) грошову суму у розмірі 42 578,58 грн. (сорок дві тисячі п'ятсот сімдесят вісім гривень 58 копійок) що складається з різниці між нарахованою і фактично виплаченою пенсією за період з 01.09.2017р. по 01.03.2018р.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська