Справа № 161/16857/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

09 січня 2019 року ЛуцькСправа № 161/16857/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Арсенюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Арсенюк Оксани Валеріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Арсенюк Оксани Валеріївни від 06 вересня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 21 548 грн 60 коп.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 09 січня 2019 року представник позивача заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, зазначивши, що копію оскаржуваної постанови 15 жовтня 2018 року отримала мати позивача ОСОБА_6.

Відповідач заперечила щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд ухвалив розгляд справи проводити без участі третьої особи ОСОБА_5

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В свою чергу порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби врегульовано спеціальними нормами.

Частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Арсенюк Оксани Валеріївни від 06 вересня 2018 року, та вказує, що отримав її поштою 15 жовтня 2018 року

Проте, судом встановлено, що копія постанови від 06 вересня 2018 року про накладення штрафу була направлена на адресу ОСОБА_3 та отримана ним 25 вересня 2018 року, що підтверджується витягом з інформаційних баз даних Реєстру відстеження поштових відправлень «Укрпошта».

Отже, вказане свідчить про те, що про порушення своїх прав позивачу було відомо ще 25 вересня 2018 року та останній не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Однак, позивач звернувся до суду лише 23 жовтня 2018 року, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Луцького міськрайонного суду Волинської області, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановлено частиною другою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій, проте, позивачем таких обставин не наведено та доказів у їх підтвердження не надано.

У даному випадку позивач є боржником у справі і у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» наділений певними правами, зокрема і правом на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, тому суд не визнає причини пропуску строку поважними та не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, розглядаючи справу «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (рішення від 12 липня 2001 року, заява № 42527/98), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Аналогічні висновки містяться також у пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» та пункті 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства».

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки провадження у даній справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, при цьому, суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, тому позовну заяву належить залишити без розгляду.

Крім того, частиною п'ятою статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, тому сплачену ОСОБА_3 суму судового збору відповідно до квитанції № 0.0..1 від 19 грудня 2018 року належить повернути позивачу.

Оригінал квитанції № 0.0..1 від 19 грудня 2018 року необхідно залишити в матеріалах справи, а позивачу видати його копію.

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позов ОСОБА_3 до Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Арсенюк Оксани Валеріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, про визнання протиправною та скасування постанови, залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок), сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 19 грудня 2018 року.

Оригінал квитанції №0.0..1 від 19 грудня 2018 року залишити в матеріалах адміністративної справи № 161/16857/18.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А. Я. Ксензюк

Повний текст ухвали складений 10 січня 2019 року.