Справа № 400/2765/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 р. № 400/2765/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Очаківської міської ради, вул. Соборна, 7а, м. Очаків, Миколаївська область, 57500

про:визнання протиправним та скасування рішення від 13.04.2018 № 26 та зобов'язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Очаківської міської ради (надалі - відповідач, Очкаківська МР) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Очаківської міської ради від 13 квітня 2018 року № 26 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».

- зобов'язання Очаківської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною плошею 0,0063 га, яка межує з житловим будинком ОСОБА_1 по АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Очаківської МР від 13 квітня 2018 року № 26 їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв'язку з тим, що вказана площа недостатня для формування окремої земельної ділянки як об'єкта цивільних прав із зазначеним цільовим призначенням. Хоча, Земельним кодексом України визначено чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язано орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою від 12.11.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та ухвалив слухати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив, в якому вказав, що рішення від 13 квітня 2018 року № 26 є законним. Зазначив, що передача громадянам у власність земельних ділянок здійснюється тільки на територіях, відведених для присадибної забудови згідно розроблених та затверджених детальних та генеральних планів або плану реконструкції відповідної території відповідно до Земелного кодексу України та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Також вказав, що згідно плану зонування території м. Очакова Миколаївської області спірна земельна ділянка не передбачена для передачі у власність громадянам. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міського голови із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,0063 га.

Рішенням Очаківської МР № 4 від 18 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у наданні такого дозволу в зв'язку з тим, що земельна ділянка знаходиться за межами кварталу забудови та не підлягає передачі у власність або користування.

Не погодившись з Рішенням Очаківської МР № 4 від 18 грудня 2014 року позивач оскаржив його до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області (цивільна справа № 483/1318/15-ц).

11.05.2017 року Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області прийняв рішення по справі № 483/1318/15-ц, яким визнав протиправним та скасував рішення Очаківської міської ради № 4 від 18 грудня 2014 року «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та зобов'язав Очаківську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16 грудня 2014 року.

На виконання рішення суду від 11.05.2017 року по справі № 483/1318/15-ц 13.04.2018 року на 38 сесії 7 скликання відповідач повторно розглянув клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16 грудня 2014 року та виніс рішення № 26, яким відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд фізичній особі ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на самовільно зайняту нею земельну ділянку орієнтовною плошею 0,0063 га, яка по факту межує з її житловим будинком по АДРЕСА_2 у зв'язку з тим, що вказана площа не достатня для формування окремої земельної ділянки як об'єкта цивільних прав із зазначеним цільовим призначенням».

Вважаючи рішення відповідача від 13 квітня 2018 року № 26 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон № 2768).

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 Закону № 2768 до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту "б" частини 1 статті 19 Закону № 2768 землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно із статтею 38 Закону № 2768 до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 Закону № 2768 передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 Закону № 2768).

Статтею 116 Закону № 2768 встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, відповідно до частини шостої статті 118 Закону № 2768 громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 Закону № 2768 відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною третьої статті 123 Закону № 2768, зокрема, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Таким чином, Закону № 2768 визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причину цієї відмови.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 23 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач хоче отримати у власність в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Частина 7 ст. 118 Закону № 2768 не місить такої підстави для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як те, що вказана площа не достатня для формування окремої земельної ділянки як об'єкта цивільних прав із зазначеним цільовим призначенням.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного доказу щодо наявності будь-яких невідповідностей місця розташування спірної земельної ділянки з посиланням на затверджені компетентним органом генеральні плани або плани території з червоними лініями та лініями забудови.

Наданий відповідачем акт обстеження спірної земельної ділянки від 08 серпня 2014 року, яким встановлено факт порушення власниками будинку АДРЕСА_2 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», абз. 3 п. 2.3, розділу 2 Правил благоустрою міста (арк. справи 61-62), не може бути взятий судом до уваги, оскільки факт нібито самозахоплення земельної ділянки жодним чином не підтверджує законність оскаржуваного рішення відповідача і не міститься в переліку підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 Закону № 2768 для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо проходження комунікаційних мереж на території земельної ділянки, щодо відведення якої просила дозвіл позивачка, з огляду на наступне.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.05.2017 року по справі № 483/1318/15-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що в районі земельної ділянки орієнтовною площею 0,0063 га, щодо відведення якої просила дозвіл позивачка, не проходить жодна з комунікаційних мереж.

Окрім того, вказаним судовим рішенням встановлено, що позивач фактично користується земельною ділянкою площею 0,0063 га та сплачує за неї земельний податок.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач надав квитанції про сплату судового збору № 59287 від 07.11.2018 року на суму 704,80 грн. та № 59298 від 07.11.2018 року на суму 704,80 грн.

В свою чергу, позивач просив відшкодувати судові витрати у розмірі 8000 грн., але на підтвердження понесених інших судових витрат ждних доказів не надав.

Враховуючи те, що інші судові витрати позивач не підтвердив, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають кошти у розмірі по 1409, 60 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Очаківської міської ради (вул. Соборна, 7а, м. Очаків, Миколаївська область, 57500, ідентифікаційний код 26565627) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Очаківської міської ради від 13 квітня 2018 року № 26 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».

3. Зобов'язати Очаківську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною плошею 0,0063 га, яка межує з житловим будинком ОСОБА_1 по АДРЕСА_2

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Очаківської міської ради (вул. Соборна, 7а, м. Очаків, Миколаївська область, 57500, ідентифікаційний код 26565627) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1409, 60 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар