Справа № 679/1127/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/1127/17

Головуючий у 1-й інстанції: Базарник Б.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

14 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Загороднюка А.Г. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року (м. Нетішин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що з 1986 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності та призначено пенсію як інваліду внаслідок трудового каліцтва.

Зі змісту довідки серії МСЕ-№124407 (а.с.3) встановлено, що 14.02.2008 року обласною МСЕК ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання довічно.

Починаючи з 01.03.2008 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Нетішин, правонаступником якого було Славутське об'єднане управління пенсійного фонду, в свою чергу правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, де позивач отримував пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання в розмірі 90% пенсії за віком, продовжуючи при цьому працювати.

27.06.2013 року за станом здоров'я ОСОБА_2 звільнився з роботи у зв'язку з виходом на пенсію. Його страховий стаж склав 41 рік 7 місяців 7 днів, в тому числі 34 роки обчисленого без врахування стажу згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

03.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з відповідною заявою про переведення перерахунку його пенсії з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Розпорядженням відповідача №105951 від 05.05.2017 року здійснено переведення пенсії ОСОБА_2 на пенсію по інвалідності і при цьому враховано його страховий стаж, який становить 31 рік 6 місяців, додатковий стаж - 10 років 1 місяць 7 днів, коефіцієнт стажу - 0,41583 (499 міс.)

Позивач вважає, що Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) та розрахунок його стажу складені з порушенням норм права, оскільки до його страхового стажу не включені періоди часу, коли він не працював, але отримував щомісячні страхові внески.

На звернення позивача з приводу цього відповідачем було пояснено, що згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу станом на 03.05.2017 року будь-які дані про нарахування заробітку (доходу) чи наявності позначки про сплату страхових внесків за період з 01.07.2013 по 01.05.2017 року відсутні, оскільки позивач з 01.07.2013 року не працює.

Посилаючись на приписи постанов правління ПФУ №7-6 від 10.06.2004 року, №26-1 від 05.06.2009 року, №25-2 від 03.12.2013 року, позивач вважає, що не працюючи за станом здоров'я та отримуючи щомісячні страхові виплати він відноситься до осіб, які мають підстави для зарахування стажу роботи без сплати страхових внесків.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відповідно до вимог ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" набуде право на пенсію за віком 06.03.2020 року.

При обчисленні додаткового стажу для призначення позивачу пенсії по інвалідності та відповідно до абз.2 ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідачем враховано 6 років 8 місяців 6 днів стажу за період з 30.06.2013 року (від часу коли позивач припинив працювати) до 06.03.2020 року (моменту досягнення позивачем 60-річного віку та отримання ним права на пенсію за віком). Крім того, включено до додаткового стажу позивача 3 роки 4 місяці 1 день всіх періодів, що не ввійшли до загального стажу з дня встановлення позивачу інвалідності.

З наведеного вбачається, що відповідачем при обчисленні страхового стажу позивача при призначенні йому 05.05.2017 року пенсії по інвалідності враховано до страхового стажу періоди з 14.02.2008 року по 01.05.2017 року, коли він не працював, але отримував щомісячні страхові виплати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

За змістом ч.2 та ч.3 ст.19 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб; ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ст.18 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад; органів доходів і зборів та уповноважених суб'єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

За змістом ч.1 ст.20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року суд апеляційної інстанції зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перевірку управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області стосовно сплати ним страхових внесків за потерпілого - ОСОБА_2 управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Хмельницькій області за період з 14.02.2008 по 01.05.2017 року.

Так, згідно Акту Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2 від 11 січня 2019 року, який складається за результатами проведення планової (позапланової) перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за період з 14.02.2008 р. по 31.12.2010 р. вбачається, що за вказаний період страхові внески до Пенсійного фонду не сплачувалися із щомісячних страхових виплат, нарахованих ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, відповідно п.11 ч.1 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", одним із видів страхових виплат за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України була сплата за потерпілого внесків на медичне та пенсійне страхування.

З 01.01.2011 року такий вид страхових виплат за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України як сплата за потерпілого внесків на медичне та пенсійне страхування відсутні у зв'язку з набранням чинності ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-УІ, п.11 ч.1 ст.21 Закону України №1105-Х VI виключено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 січня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Загороднюк А.Г. Совгира Д. І.