Справа № 826/16433/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 січня 2019 року № 826/16433/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Національної поліції у м. Києві визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - не з'явився

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.02.2018 № 193 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського сектору превенції відділу поліції на станції Київ-Пасажирський Солом'янського управління поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді поліцейського сектору превенції відділу поліції на станції Київ-Пасажирський Солом'янського управління поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.02.2018 по дату поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні його зі служби в поліції відповідач порушив принцип презумпції невинуватості, передбаченого статтями 62, 63 Конституції України, оскільки позивача не визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за кримінальним провадженням № 0000796 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п'ятою статті 185 та частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. На переконання позивача, факт висунення йому звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути підставою для висновку про наявність в його діях дисциплінарного проступку, оскільки це є різними видами санкцій і вчинення дисциплінарного проступку повинно бути доведено. Стверджує, що в межах дисциплінарного провадження не можна встановити наявність чи відсутність події, яка може бути кваліфікована як кримінальне правопорушення, і, відповідно, встановити, що вказана подія є правопорушенням.

Ухвалою суду від 12.11.2018 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 826/16433/18 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін на 04.12.2018.

03.12.2018 представником відповідача Кухаревською Н.О. подано до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі, по якій 22.06.2017 слідчим відділом прокуратури міста Києва до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000796 внесено відомості щодо можливих неправомірних дій з боку поліцейського сектору превенції ОСОБА_1

Одночасно з вказаним клопотанням представником відповідача Кухаревською Н.О. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який несумісний з перебуванням на службі в поліції, який дискредитує працівника поліції, відповідно звільнення останнього є правомірним.

Ухвалою суду від 04.12.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ухвали суду від 04.12.2018 у Головного управління Національної поліції у м. Києві повторно витребувано наступні документи: належним чином засвідчені копії наказів від 28.02.2018 № 193 о/с, від 14.02.2018 № 91; належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування; належним чином засвідчену копію особової справи позивача; довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 та довідку про виплачені ОСОБА_1 кошти при звільненні; інформацію про видачу (не видачу) трудової книжки позивачу. Відкладено розгляд справи на 19.12.2018 на 15:00 год.

У зв'язку з ненаданням відповідачем витребуваних документів, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 19.12.2018 повторно витребувано у відповідача документи, попереджено останнього про застосування заходів процесуального примусу у разі ігнорування вимоги суду та оголошено перерву у судовому засіданні до 08.01.2019.

28.12.2018 представником відповідача Кухаревською Н.О. подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій:

- висновку службового розслідування;

- спецповідомлення на підтвердження наявності підстав для проведення службового розслідування;

- наказу від 26.01.2018 № 125;

- листа від 14.03.2018 № 3329/0с/125/26/03-2018;

- особової справи;

- довідки про середню заробітну плату;

- довідки про виплачені кошти при звільненні;

- інформації про видачу трудової книжки;

- наказу про звільнення.

Представник позивача у судовому засіданні 08.01.2019 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Також, просила суд при прийнятті рішення вирішити питання про відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у судове засіданні 08.01.2019 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З 26.12.2011 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 28.02.2018 № 193 о/с ОСОБА_1 (0038389) звільнено з посади поліцейського сектору превенції відділу поліції на станції Київ-Пасажирський Солом'янського управління поліції, з 28.02.2018, відповідно до пункту 6 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вважаючи, що звільнення відбулось з порушенням його прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням частини першої статті 1 Закону України від 02.07.2015 N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII, у редакції, чинній а момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію" проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, зокрема, пунктом 6 частини 1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Одночасно, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не було затверджено, порядок накладення дисциплінарного стягнення було врегульовано Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, норми якого підлягають застосуванню у межах розгляду даної справи.

За визначенням частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною 7 статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Так, нормами указаної статті Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України установлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зі змісту наказу Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 28.02.2018 № 193 о/с вбачається, що підставою для його прийняття став наказ Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 14.02.2018 № 91.

Так, матеріалами справи підтверджується, що накладенню на позивача дисциплінарного стягнення передувало службове розслідування.

Так, 14.02.2018 начальником Головного управління Національної поліції України у м. Києві затверджено висновок службового розслідування, зі змісту якого вбачається, що 22.06.2017 слідчим відділом прокуратури м. Києва розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000796 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 368 КК України. В результаті проведення комплексу оперативних заходів отримано фактичні дані та задокументовано протиправну діяльність організованої групи у складі керівництва відділу поліції на станції Київ-Пасажирський Солом'янського управління поліції, яке із залученням можливостей оперативних працівників сектору кримінальної поліції цього ж відділу та відділу кримінальної поліції та сектору превенції Солом'янського управління поліції безпосередньо організувало на території Центрального залізничного вокзалу протиправну діяльність чотирьох кваліфікованих груп кишенькових злодіїв.

25.01.2018 працівниками Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та прокуратури м. Києва проведено 35 обшуків за місцем проживання учасників злочинної групи з числа працівників поліції та цивільних осіб, а також у їхніх службових кабінетах. Цього ж дня за окремими епізодами вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 та ч. 3 ст. 364 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі, і начальнику сектору кримінальної поліції відділу поліції на станції Київ - Пасажирський Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві Висоцькому Р.І.

Зазначені обставини стали підставою для висновку про те, що зібраними матеріалами у ході службового розслідування вина, в тому числі, і позивача, у вчиненні дисциплінарного проступку підтверджується в повному обсязі. Своїми діями, як зазначено у висновку, позивач допустив дискредитацію звання поліцейського та підрив авторитету поліції в цілому внаслідок порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Наказом Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 14.02.2018 № 91 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Солом'янського управління поліції" за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог абзацу 2 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзацу першого, другого та третього частини 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", на поліцейського сектору превенції відділу поліції на станції Київ-Пасажирський Солом'янського управління поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 99-102).

Відповідно до частини першої статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Частиною п'ятою статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Зі змісту оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 28.02.2018 № 193 о/с вбачається, що останній прийнято відповідачем у межах встановлених строків для виконання дисциплінарних стягнень.

З системного аналізу наведених правових положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України вбачається, що наказ по особовому складу приймається виключно з метою реалізації наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ.

Таким чином, при перевірці наказу по особовому складу суду необхідно з'ясувати, чи прийнято такий наказ у межах встановлених чинним законодавством строків.

У свою чергу, при перевірці наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності підлягають з'ясуванню питання правомірності застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення, дотримання процедури накладення стягнення та надання правової оцінки діям/бездіяльності особи, до якої застосовано дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені обставини та те, що позивач не оскаржив у встановленому порядку наказ Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 14.02.2018 № 91 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Солом'янського управління поліції", суд не вбачає підстав для скасування наказу Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 28.02.2018 № 193 о/с "Щодо особового складу", який був виданий на реалізацію наказу № 91 від 14.02.2018.

У даному випадку суд також не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог, оскільки наказ Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 28.02.2018 № 193 о/с "Щодо особового складу" є похідним від наказу Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 14.02.2018 № 91 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Солом'янського управління поліції", та, як уже зазначалось, виданий на його реалізацію.

Крім того, суд враховує, що позивач звернувся за професійною правничою допомогою, відповідно, останній погодив зі своїм представником обсяг заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для визнання незаконним звільнення позивача з органів внутрішніх справ, вимоги щодо поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (16600, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 14 січня 2019 року.