Справа № 640/19216/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 січня 2019 року м. Київ № 640/19216/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазова компанія "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ"

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві,

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогазова компанія "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо одностороннього розірвання договору про надання електронних документів №271120151 від 27.11.2015 та про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 06.08.2018.

Ухвалою суду від 26.11.2018 позовну заяву залишено без руху та зобов"язано позивача подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження своєї позиції в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо одностороннього розірвання договору про надання електронних документів №271120151 від 27.11.2015.

На виконання ухвали суду позивачем надано заяву про усунення недоліків, в якій позивач зазначає, що до спірних правовідносин застосовується спеціальний строк, визначений статтею 102 Податкового кодексу України - 1095 днів.

Суд не погоджується із зазначеними доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

З урахуванням наведених норм права, суд зазначає, що спеціальний строк 1095 днів надається контролюючому органу для нарахування податкових зобов"язань, платнику податків - для їх оскарження.

Разом з тим, вказаний строк не поширюється на оскарження інших рішень (дій) контролюючого органу, в тому числі на оскарження дій щодо розірвання в односторонньому порядку договору про надання електронних документів.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача, що строк звернення до суду необхідно обраховувати з дати винесення податкового повідомлення-рішення від 06.04.2018, оскільки, Податковий кодекс України та Кодекс адміністративного судочинства України не пов"язують строк оскарження рішення контролюючого органу з фактом виникнення негативних наслідків у платника податків, а обраховується з дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, позивачу про розірвання договору про надання електронних документів № 271120151 від 27.11.2015 було відомо за станом на 25.03.2016.

31.03.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазова компанія "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" подана скарга до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України, 01.04.2016 подана скарга до Головного управління внутрішньої безпеки ДФС.

У квітні 2016 року позивач отримав відповіді Головного управління ДФС у м. Києві, відповідно до яких скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазова компанія "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" задоволені не були.

При цьому, 29.04.2016 між Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазова компанія "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" укладено договір про визнання електронних документів від 29.04.2016 № 2904516.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогазова компанія "ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ" мало можливість оскаржити дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо одностороннього розірвання договору про надання електронних документів №271120151 від 27.11.2015 в межах шестимісячного строку звернення до суду, проте своїм правом не скористався.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Проте, позивачем не наведено обставин та доказів неможливості звернутися до суду з дотриманням шестимісячного строку звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», N 23436/03, пункти 22-23).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

При цьому, процесуальні строки дисциплінують суб'єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Відповідно до частини першої, другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви в частині вимог про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо одностороннього розірвання договору про надання електронних документів №271120151 від 27.11.2015.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву в частині вимог до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дії щодо одностороннього розірвання договору про надання електронних документів №271120151 від 27.11.2015.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Згідно зі статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева