Справа № 0540/6873/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року справа №0540/6873/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі №0540/6873/18-а (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення компенсації заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки,-

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути компенсацію заробітної плати за вересень, жовтень, листопад 2014 року у звязку порушенням строку її виплати (по грудень 2017 року включно) в сумі 3741,96 грн.; середній заробіток за весь час затримки з розрахунком при звільнені за період з 27 квітня 2015 року по 07 серпня 2018 року в сумі 89 145,12 грн.

Під час проведення підготовчого засідання 24 жовтня 2018 року, судом першої інстанції встановлено дату фактичного розрахунку з позивачем, а саме 13 лютого 2018 року, що підтверджено платіжним дорученням №11 від 13.02.2018 року відповідно до якого, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області перерахувало кошти у сумі 3749,13 грн. на р/р 3780, ОСОБА_1 з позначкою - «з/плата за жовтень-листопад 2014 року та комп. за нев.від. за 13к.д.».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску.

На виконання ухвали суду першої інстанції позивачем надано заяву, в якій зазначено, що строк звернення не пропущено, оскільки відповідачем не проведено розрахунок при звільнені по компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до постанови КМУ №159 від 21 лютого 2001 року. Тобто суд помилково прийшов до висновку про пропущення строку звернення до суду, але в такому разі просить визнати причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування зазначила, що мешкає на непідконтрольній українській владі території, в зв'язку з проведенням АТО та ООС не працює «Укрпошта», є певні складнощі в транспортному сполученні.

Якщо строк і був пропущений, то не суттєво та не значно, з незалежних від позивача поважних причин.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 240, п.1. ч.2 ст.183 КАС України.

Не погодившись з ухвалою, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позовна давність не поширюється на вимоги працівника про стягнення заробітної плати, а компенсація втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати входить до структури заробітної плати.

Також суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги поважні причини пропуску строку звернення до суду - той факт, що позивач проживає на непідконтрольній українській владі території, де не працює «Укрпошта», є труднощі в транспортному сполученні. Зазначені причини є підставою для визнання пропуску строку пропущеного з поважних причин та його поновлення.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Оцінка суду.

На підставі ч.3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, фактичний розрахунок з позивачем відбувся 13 лютого 2018 року.

З позовом до суду позивач звернулася 10 серпня 2018 року.

Відповідно ст. 116 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (…).

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим Кабінетом Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Згідно ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто, дія вказаних нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, за умови порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, підприємство, установа чи організація повинна нарахувати зазначену компенсацію. В разі її не нарахування особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Як визначено частиною 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Поряд із цим ч.3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, позивач, в разі порушення свого права щодо неотримання компенсації заробітної плати у звязку порушенням строку її виплати, повинна звернутися до суду в тримісячний термін, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Оскільки фактичний розрахунок з позивачем відбувся 13 лютого 2018 року без нарахування зазначеної компенсації, тому днем, коли ОСОБА_1 повинна була дізнатися про не нарахування їй компенсації є саме 13.02.2018 року, тому до суду вона повинна була звернуться до 13 травня 2018 року.

Щодо застосування строків відносно позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільнені, то Конституційний суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей117, 237-1 цього Кодексу вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Отже, при визначенні початку перебігу строку до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення, а також, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення її прав, свобод та інтересів. Тобто, в разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

На підставі викладеного є неприйнятними доводи апелянта про непоширення позовної давності на вимоги працівника про стягнення компенсація втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати та про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільнені.

Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, на які посилалася позивач, суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому суд звертає увагу апелянта, що в обґрунтування причин поважності позивач зазначає проведення АТО, ООС, важкість сполучення між містами, відсутністю поштового зв'язку.

Однак, на виконання ухвал суду першої інстанції від 30.09.2018 року, від 24.10.2018 року позивач своєчасно надала необхідні документи та клопотання, тобто зазначені нею вище обставини не стали на заваді для вчасного направлення кореспонденції.

Посилання на загальновідомі обставини не можуть бути визнані судом як обґрунтування підстав поважності пропущення строку за відсутності доказів.

В зв'язку з викладеним, суд не приймає доводи апелянта, що зазначені причини є підставою для визнання пропуску строку пропущеного з поважних причин та його поновлення.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено суду достатніх та обґрунтованих підстав, що можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

При цьому суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Так, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

У Справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Отже, дізнавшись про порушення свого права 13.02.2018 року - неотримання компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком, позивач мала звернутися до належного адміністративного суду з адміністративним позовом протягом трьох місяців, однак, вона звернулася лише 10 серпня 2018 року, при цьому відсутні поважні причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду в зв'язку з порушенням строку звернення до суду з цим позовом та ненаданням доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі №0540/6873/18-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі №0540/6873/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 15 січня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова