Справа № 0240/3366/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3366/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

09 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року (повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :
позивачі 25.09.2018 звернулись із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просили визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявського О.А. від 19.07.2018 про закінчення виконавчих проваджень №№56604008, 56649719, 56603978 за примусовим виконанням виконавчого листа №802/1869/17-а виданого 13.02.2018.

Ухвалою від 23.10.2018 задоволено клопотання представника позивачів та залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, в частині позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянти вказали, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що боржником здійснено виплату виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2017 року, а не 1 січня 2018 року рік набрання законної сили постанови суду про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати здійснити виплату та видачу відповідного виконавчого листа.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Позивачі є членами родини загиблого 13.12.2016 під час проходження військової служби у зоні проведення АТО військовослужбовця ОСОБА_5 .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №802/1869/17-а, яка набрала законної сили згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018, окрім іншого, зобов`язано Міністерство оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_5 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках дружині ОСОБА_1 , матері ОСОБА_2 , батьку ОСОБА_3 , сину ОСОБА_4 .

Вказані постанови суду першої та апеляційної інстанції залишені в силі постанового Верховного Суду від 11.04.2018.

13.02.2018 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

22.06.2018 постановами старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавчі провадження №56604008, №56649719 та №56603978 з примусового виконання виконавчих листів Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2018.

Відповідно до витягу з протоколу №62 від 22.06.2018 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразових грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про призначення допомоги батьку, матері, дружині і сину в розмірі 750-кратоного прожиткового мінімуму в загальній сумі 1200000,00 грн.

13.07.2018 відповідна суму коштів в розмірі 1200000,00 грн. була зарахована на їх рахунки.

Внаслідок вищевказаного, 19.07.2018 відповідачем винесено постанови про закінчення виконавчих проводжень ВП №56604008, №56649719 та №56603978 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 не виконана в повному обсязі, оскільки, одноразова грошова допомога виплачена виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2017, а не 01.01.2018, тобто року, коли відповідна постанова суду набрала законної сили, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що Міністерство оборони України в повному обсязі виконало виконавчі листи Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2018, а тому, відповідачем правомірно винесено постанови про закінчення виконавчих проводжень ВП №56604008, №56649719 та №56603978 від 19.07.2018.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Згідно п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 5 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №802/1869/17-а встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 від 15.12.2016 № 250, загибель останнього мала місце 13.12.2016.

Також вказаною постановою зобов`язано Міністерство оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_5 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках дружині ОСОБА_1 , матері ОСОБА_2 , батьку ОСОБА_3 , сину ОСОБА_4 .

Як зазначалось вище, вказане рішення залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Відтак, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 по справі №802/1869/17-а фактично підтверджено наявність у позивачів права на отримання зазначеної вище одноразової грошової допомоги та зобов`язано здійснити її виплату.

Згідно витягу із протоколу №62 від 22.06.2018, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразових грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про призначення допомоги батьку, матері, дружині і сину в розмірі 750-кратоного прожиткового мінімуму в сумі 1200000,00 грн., що відповідає 750 розмірам прожиткового мінімуму, встановлено для працездатних осіб станом на 01.01.2017 (1600,00 грн. х 750).

Кошти в розмірі 1200000,00 грн. перераховані до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та платіжними дорученнями 13.07.2018 перераховані стягувачам. Вказана обставина учасниками справи не заперечується.

Отже, вказаними діями Міністерство оборони України фактично виконало в повному обсязі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відтак, 19.07.2018 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом відповідачем винесено постанови про закінчення виконавчих проводжень ВП №56604008, №56649719 та №56603978.

При цьому, на момент винесення оскаржуваних постанов у відповідача були відсутні підстави вважати, що рішення суду не виконане чи виконане не повністю.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийнятих відповідачем постанов про закінчення виконавчих проводжень ВП №56604008, №56649719 та №56603978 від 19.07.2018.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є належним відповідачем у даній справі з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 287 КАС України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 "Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відповідно до пункту 1 якого управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції).

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Тому, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі № 357/11497/16-а.

Отже, враховуючи вищевикладені норми, а також предмету позовних вимог, апеляційний суд вважає, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Однак, ці обставини не були враховані судом першої інстанції, заміна відповідача проведена не була, отже судом допущені порушення норм процесуального законодавства.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанцій є правильним по суті, однак постановлене з порушенням норм процесуального права.

Разом з тим, частиною 2 ст. 350 КАС України вказано, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується виконання Міністерством оборони України рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 та здійснення виплати позивачам одноразової грошової допомоги, підстав вважати рішення суду не виконаним чи виконаним не повністю у відповідача не було, відтак старшим державним виконавцем правомірно закінчено виконавчі провадження та прийнято постанови ВП №56604008, №56649719 та №56603978 від 19.07.2018.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивачів не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ч. 4 ст.272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.