Справа № 620/3911/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/3911/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом заступника керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах держави до Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах держави 27.11.2018 (відповідно до дати поштового відправлення вказаної на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області (далі - Сільська рада) та просить визнати протиправною бездіяльність з питання забезпечення безкоштовним харчуванням дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України ''Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям'' ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 у дошкільному навчальному закладі (дитячий садок) ''Колобок'' Миколаївської сільської ради Менського району, зобов'язавши Миколаївську сільську раду вчинити дії, спрямовані на забезпечення безкоштовним харчуванням дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України ''Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям'' ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 у дошкільному навчальному закладі (дитячий садок) ''Колобок'' Миколаївської сільської ради Менського району.

Свої вимоги мотивує тим, що під час вивчення Менською місцевою прокуратурою стану додержання вимог законодавства про дошкільну освіту у навчальних закладах Менського району встановлено порушення відповідачем вимог Закону України «Про дошкільну освіту», що потребують вжиття представницьких заходів, та тим, що оскаржувана бездіяльність Сільської ради порушує інтереси держави в тому, що суперечить та не відповідає законам України, якими держава визначила та взяла на себе гарантовані зобов'язання щодо забезпечення безкоштовним харчуванням соціально незахищених верств дітей, а вказана бездіяльність органу місцевого самоврядування цьому принципу не відповідає.

Ухвалою судді від 04.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Також судом запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.

18.12.2018, до початку розгляду справи по суті, від представника відповідача надійшла заява про визнання позовної заяви.

У зв'язку з визнанням відповідачем адміністративного позову заступник керівника Менської місцевої прокуратури 14.12.2018 надав заяву, у якій просить повернути 50% сплаченого судового збору.

Частиною першою статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із часиною четвертою статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений у повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що на підставі рішення 20 сесії 6 скликання Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області від 31.01.2014 на території с. Миколаївка Менського району Чернігівської області створено дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) ''Колобок'' Миколаївської сільської ради Менського району, засновником якого, відповідно до Статуту, затвердженого 4 сесією 7 скликання від 30.06.2016 Миколаївської сільської ради та погодженого начальником відділу освіти Менської райдержадміністрації, є Миколаївська сільська рада (а.с. 15-23). Вказаний навчальний заклад перебуває у комунальній власності відповідача.

Відповідно до листа-відповіді від 12.11.2018 № 16 Миколаївського дошкільного навчального закладу (дитячий садок) ''Колобок'' загального типу Миколаївської сільської ради цей заклад відвідують 15 дітей (а.с. 25-26) серед яких, відповідно до листа Управління соціального захисту населення від 12.11.2018 № 01-30/2320 є діти із малозабезпечених сімей, а саме: ОСОБА_1 (2016 р.н.), ОСОБА_2 (2013 р.н.), та ОСОБА_3 (2014 р.н.) (а.с. 24).

Згідно наданої заступнику керівника Менської місцевої прокуратури інформації вищевказані діти не забезпечені безкоштовним харчуванням в закладі дошкільної освіти Миколаївської сільської ради ''Колобок''.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення заступника керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах держави з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно із частиною четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В даному випадку, охоронюваний законом інтерес полягає в реалізації гарантованого державою права на здобуття дошкільної освіти усіма громадянами та доступність дошкільної освіти. Відповідно, у даному випадку порушено інтереси держави у соціальній та освітній галузі. Оскільки, відсутній орган, уповноважений відповідно до вимог чинного законодавства України, звертатися до суду з позовом про зобов'язання Сільську раду здійснити вищевказані дії, є підстави для відповідного звернення до суду прокурора в інтересах держави.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 53 Конституції України визначено, що кожен громадянин має право на освіту. Держава забезпечує розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної освіти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про дошкільну освіту» законодавство України про дошкільну освіту базується на Конституції України і складається із Закону України «Про освіту», цього Закону, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 2 та 4 Закону України «Про освіту» завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загальнокультурної підготовки громадян України. Україна визнає освіту пріоритетною сферою соціально - економічного, духовного і культурного розвитку суспільства. Державна політика в галузі освіти визначається Верховною Радою України відповідно до Конституції України і здійснюється органами державної виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про дошкільну освіту» одним із принципів реалізації дошкільної освіти є доступність для кожного громадянина освітніх послуг, що надаються системою дошкільної освіти.

Статтею 33 Закону України «Про дошкільну освіту» передбачено, що держава забезпечує соціальний захист, підтримку дітей дошкільного віку, особливо дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, а також дітей із малозабезпечених та багатодітних сімей.

У статті 56 Закону України «Про освіту» закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, у підпорядкуванні яких перебувають державні і комунальні заклади освіти, забезпечують безоплатним гарячим харчуванням: дітей-сиріт; дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних та інклюзивних класах (групах); дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», які навчаються в закладах дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) чи фахової передвищої освіти.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону дитинства» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Відповідно до абзаців другого та п'ятого частини п'ятої статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту» пільгові умови оплати харчування дітей у дошкільних навчальних закладах для багатодітних та малозабезпечених сімей та інших категорій, які потребують соціальної підтримки, надаються за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету. Батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірах, визначених органами місцевого самоврядування або відповідними органами управління.

Згідно із абзацом четвертим частини п'ятої статті 35 цього Закону органи місцевого самоврядування та місцеві органи виконавчої влади забезпечують безкоштовним харчуванням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей-інвалідів, дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", які навчаються у державних і комунальних закладах дошкільної освіти.

Законом України «Про дошкільну освіту» визначено, що порядок встановлення плати за харчування дитини у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, згідно із пунктом 2.1 Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №667 від 21.11.2002, відповідно до статті 35 Закону України "Про дошкільну освіту" батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі в розмірах, визначених місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування або підприємствами, організаціями та установами, які перебувають у державній (комунальній) власності і мають у своєму підпорядкуванні дошкільні навчальні заклади.

Пунктом 2.4 цього Порядку передбачено що, від плати за харчування дітей відповідно до Закону України «Про дошкільну освіту» звільняються батьки дітей та особи, які їх замінюють, із сімей, що отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Тобто, ненадання безкоштовного харчування дітям із малозабезпечених сімей, а саме: ОСОБА_1 (2016 р.н.), ОСОБА_2 (2013 р.н.), та ОСОБА_3 (2014 р.н.) у дошкільному навчальному закладі (дитячий садок) ''Колобок'' Миколаївської сільської ради Менського району суперечить вимогам Закону України «Про дошкільну освіту», якими встановлено пільгові умови в оплаті за харчування дітей цієї категорії.

Згідно зі статтею 4 Конвенції про права дитини, прийнятої Резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка набула чинності 02.09.1990, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991, держави - учасниці Конвенції вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав держави - учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Відповідно до статті 2 Конвенції держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.

Відповідно до частини другої статті 3 Конвенції держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, закріплено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Таким чином, бездіяльність відповідача у частині неприйняття ним рішення про звільнення від плати за харчування дітей, які відносяться до пільгових категорій відповідно до Закону України «Про дошкільну освіту» і Закону України «Про охорону дитинства», суперечить вимогам чинного законодавства, з чим погодилась і Сільська рада у наданій заяві про визнання позову, а тому позовні вимоги Менської місцевої прокуратури мають бути задоволені.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п'ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе повернути на користь прокуратури Чернігівської області 50% сплаченого під час подачі позову судового збору, що становить 881,00 грн. (1762,00 грн./2), оскільки Сільська рада визнала позов до початку розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов заступника керівника Менської місцевої прокуратури (, вул. Чернігівській Шлях, 9, м. Мена, Чернігівська область, 15600) в інтересах держави до Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області (, вул. Домницька, 9, с. Миколаївка, Менський район, Чернігівська область, 15663) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області щодо не забезпечення безкоштовним харчуванням дітей із малозабезпечених сімей, а саме: ОСОБА_1 (2016 р.н.), ОСОБА_2 (2013 р.н.), та ОСОБА_3 (2014 р.н.) у дошкільному навчальному закладі (дитячий садок) ''Колобок'' Миколаївської сільської ради Менського району.

Зобов'язати Миколаївську сільську раду Менського району Чернігівської області здійснити дії, спрямовані на забезпечення безкоштовним харчуванням дітей із малозабезпечених сімей, а саме: ОСОБА_1 (2016 р.н.), ОСОБА_2 (2013 р.н.), та ОСОБА_3 (2014 р.н.) у дошкільному навчальному закладі (дитячий садок) ''Колобок'' Миколаївської сільської ради Менського району.

Повернути з Державного бюджету України на користь прокуратури Чернігівської області (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення від 19.11.2018 № 2766.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 січня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна