Справа № 303/6985/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/235/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року у справі № 303/6985/18 (рішення ухвалено судом у складі головуючого судді Монич В. О. у м. Мукачево о 15:00 год) за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 про затримання іноземця,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2018 року Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3, в якому просив затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шестимісячний строк.

Позов обґрунтовував тим, що відповідач за наявності у нього довідки про звернення за захистом в Україні здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину, а тому підлягає затриманню до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2018 року позов задоволено частково, зобов'язано громадянина Таджикистану ОСОБА_3 внести заставу у розмірі сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 176 200 грн на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області протягом п'яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

19 листопада 2018 року позивачем подано до суду клопотання про затримання громадянина Таджикистану ОСОБА_3 та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на шість місяців, що мотивоване тим, що у встановлений судом строк відповідач не вніс заставу, що відповідно до частини восьмої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для його затримання.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року клопотання задоволене у зв'язку з тим, що у встановлений судом строк відповідач не вніс заставу, а тому підлягає затриманню.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні клопотання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заявлене позивачем клопотання не може бути задоволене, оскільки останнім порушено процедуру звернення з такими вимогами. Зазначає, що суд першої інстанції помилково за результатами розгляду клопотання прийняв рішення, так як таке клопотання вирішується шляхом постановлення ухвали.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржене рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просять відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені положеннями статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною другою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Таким чином, заходи, визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути застосовані до іноземця чи особи без громадянства за наявності двох умов: звернення такої особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, та вчинення нею порушення законодавства України з прикордонних питань. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови в задоволенні позову про застосування цих заходів.

Порядок застосування заходу у вигляді зобов'язання внесення застави визначений частинами сьомою та восьмою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства у межах від ста до двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вноситься на рахунок протягом п'яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави. До цього моменту за рішенням суду особа утримується у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтвердних документів про внесення застави.

У разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На час винесення такої ухвали особа продовжує утримуватися у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Як встановлено з матеріалів справи, 09 листопада 2018 року в пункті пропуску «Лужанка» між лінією паспортного контролю та «Вартовим шлагбауму» - кордон на відстані 100 м до державного кордону на ділянці відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону на території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, під час спроби перетину державного кордону, уникаючи паспортного контролю, було затримано громадянина Таджикистану ОСОБА_3, про що складено протокол про адміністративне затримання від 09 листопада 2018 року. Документом, що посвідчує особу, зазначено довідку про звернення за захистом в Україні від 08 лютого 2018 року № 008817, що дійсна до 08 березня 2019 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2018 року у справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 про затримання до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України відповідача зобов'язано внести заставу.

На виконання вказаного рішення протягом встановленого судом строку жодних дій відповідачем вчинено не було, що послужило підставою для задоволення судом першої інстанції клопотання позивача про затримання відповідача.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази визнання відповідача винним у вчиненні порушення законодавства України з прикордонних питань.

З огляду на викладене, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження факту існування обставин, наявність яких є обов'язковою умовою для застосування до відповідача одного із заходів, визначених статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України у зв'язку з невнесенням застави.

Вказані обставини судом першої інстанції враховано не було, що призвело до передчасного висновку про обґрунтованість заявленого Мукачівським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України клопотання про затримання відповідача.

Більше того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що на адвокатський запит представника відповідача від 04 грудня 2018 року Державною міграційною службою України повідомлено, що рішенням Державної міграційної служби України від 12 листопада 2018 року № 391-18 відповідачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Також при вирішенні справи апеляційний суд враховує, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2018 року про зобов'язання відповідача внести заставу було скасовано в апеляційному порядку, що виключає можливість застосування до відповідача такого заходу як затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України.

Крім цього, апеляційний суд вважає підставними доводи скаржника в частині невідповідності прийнятого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду клопотання позивача про затриманні іноземця у формі рішення, оскільки відповідно до вимог частини восьмої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України слід було постановити ухвалу.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів в підтвердження факту невирішення компетентним органом питання визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, та вчинення ним порушення законодавства України з прикордонних питань, а тому прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про застосування до згаданого вище заходу.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскарженого рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 298, 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року у справі № 303/6985/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні клопотання Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання іноземця відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.