Справа № 826/4994/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року №826/4994/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому проваддженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша Віктора Миколайовича до Заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги Максима Ростиславовича, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправними дій, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов ПАТ "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша В.М. до Заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги Максима Ростиславовича, (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_3, (далі - третя особа), про:

- визнання протиправними дій державного виконавця відповідача з винесення постанови від 20.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві (позивачеві) у виконавчому провадженні №51856782, (далі - оскаржувана постанова);

- скасування оскаржуваної постанови та вирішення питання про продовження виконавчих дій у даному виконавчому провадженні.

Позовні вимоги мотивовані порушенням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідачем повернуто без вжиття жодних заходів на виконання виконавчого напису та передчасно.

Представник відповідача у письмових запереченнях проти позову заперечив, зазначив про правомірність дій та оскаржуваного рішення, оскільки на майно, на яке необхідно звернути стягнення, накладено арешт, що перешкоджає виконанню виконавчого документа, просив у задоволенні позову відмовити та розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі, інші представники сторін, будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, заяв, клопотань, пояснень не надавали.

У судовому засіданні 18.01.2018 судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. 01.07.2009 року видано виконавчий напис № 596 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яке належить на праві власності гр. ОСОБА_3

Позивачем, 27.06.2016 року подано до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 596 від 01.07.2009 року.

Постановою заступника начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 05.08.2016 року відкрито виконавче провадження № 51856782 щодо звернення стягнення на об'єкт іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 і належить гр. ОСОБА_3

Постановою заступника начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.03.2017 року у виконавчому провадження № 51856782 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, позивач звернувся до суду з позовом, при розгляді якого суд виходить із наступного.

Відповідно до статті першої Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень га рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону).

Статтею 3 цього Закону встановлено, що примусовому виконанню підлягають: 1) виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішення інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішення (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Підпунктом 9 частини 1 статті 37 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без виконання, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як вбачається із наданих суду доказів, Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відкрито виконавче провадження № 51856782 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. № 596 від 01.07.2009 року щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_3, а саме : квартиру АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк".

Згідно з наданими копіями матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем, з метою виконання виконавчого напису вжито заходи з метою встановлення наявності майна, що є предметом застави.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № НОМЕР_2 від 13.03.2017 року, на об'єкт нерухомого майна щодо якого звернено стягнення, накладено арешт 13.09.2011року на підставі постанови Слідчого управління УМВСУ в Закарпатській області № 7/3110 від 18.03.2011 року.

Відтак, на час вчинення виконавчих дій, нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_3, а саме квартира, щодо звернення стягнення на яку, відкрито виконавче провадження, перебуває під арештом, а відтак не може бути реалізованою в рахунок боргу, що існує перед ПАТ "Родовід Банк", в силу закону. При цьому, інше майно, що належить ОСОБА_3, в силу виконавчого документа, не може реалізовано в погашення боргу перед позивачем, що спростовує доводи позивача про необхідність вчинення державним виконавцем дій щодо розшуку іншого майна боржника.

З огляду на встановлені судом обставини, спірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві прийнято правомірно, та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і при прийнятті вказаної постанови відповідачем не вчинено протиправних дій.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" (місцезнаходження: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, ) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша Віктора Миколайовича (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 17) до Заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги Максима Ростиславовича (місце знаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Заньковецька, 10), третя особа - ОСОБА_3, (місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про визнання протиправними дій, скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко