Справа № 805/204/17-а
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

19 листопада 2018 року Справа № 805/204/17-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача Нагорної В.В.;
представників відповідача Кравченко М.С.
Супровідним листом від 03.07.2018 р. Донецьким окружним адміністративним судом було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу №805/204/17-а у 16-ти томах та копію ухвали суду від 31.05.2018 р.
25.07.2018 року справу розподілено судді Жуковій Є.О.
Відповідно до Наказу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку міжрегіонального головного управління ДФС від 05.05.2016 р. №62 заступником начальника відділ
податкового супроводження підприємств торгівлі та інших галузей Івашурою Т.В. та
законодавства по взаємовідносинам з ПАТ «ТУРБОАТОМ» (код ЄДРПОУ 0562269) за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2015 р.
Позивач висновки вищевказаного акту перевірки вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і зазначене вище податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.
В судове засідання, призначене на 19.11.2018 р., з'явились всі сторони у справі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
При цьому, щодо залучення у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ПАТ «ТУРБОАТОМ», представником позивача було заявлено клопотання щодо недоцільності такого залучення, задоволена судом з занесенням відповідної ухвали до протоколу судового засідання від 19.11.2018 р.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовної заяви та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відзив від 05.11.2018 р., в якому зазначено наступне.
Під час проведення перевірки було використано дані декларацій з ПДВ, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, договір, додаткові угоди, специфікації, платіжні доручення, залізничні накладні, дані автоматизованої системи співставлення податковий зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.
Проведеною перевіркою відображеного показника в рядку 8 Декларації з ПДВ|
«Коригування податкових зобов'язань» в сумі ПДВ «+» 40 004 245 грн. за 2014 рік, січень -
червень 2015 року на підставі таких документів податкові декларації з ПДВ з додатками,
розрахунки коригування податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок (в електронному вигляді) встановлено заниження задекларованих в рядку 8 Декларацій показників у сумі 272 111,24 грн. в тому числі: за вересень 2014 року на суму 92 023,16 грн., за жовтень 2014 року на суму 180 088,08 грн.
Причинами коригування є: коригування номенклатури, помилково виписана податкова) накладна, повернення коштів.
Проведеною перевіркою операцій коригування податкових зобов'язань по взаємовідносинах ТОВ «Метінвест-Україна» з ПАТ «Турбоатом» за 2014 рік, січень - червень) 2015 року на загальну суму «-» 283 829,75 грн., які відображені в рядках 8, 8.1, 8.1.1 Декларацій з ПДВ, на підставі документів: договір №22 про закупівлю продукції від 22.01.2015 із специфікаціями до нього, договір №27 про закупівлю продукції від 27.03.2014 з додатковим угодами та специфікаціями до нього, податкові декларації з ПДВ з додатками, видаткові накладні, податкові накладні, розрахунки коригування кількісних та вартісних показників д податкової накладної, платіжні доручення на отримання оплати за відвантажену металопродукцію, отриману передплату, журнали-ордери по рахунку №361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями та замовниками», №681 «Передплата отримана», №6412 «Податкові зобов'язання з ЦЦВ», №28 «Товар», №311 «Рахунки у банку», накладні на здійснення залізничних перевезень вантажів листування з ТОВ «Метінвест-Україна» встановлено заниження задекларованих в рядку Декларації податкових зобов'язань по податку на додану вартість на суму 272 111,24 грн. в том числі: за вересень 2014 року на суму 92 023,16 грн., за жовтень 2014 року на суму 180 088,08 грн.
В порушення п.п. 192.1.1, 192.1.2 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу (в редакції, що діяла на момент здійснення коригування податкових зобов'язань) ТОВ «Метінвест-КРМЗ» допущено заниження податку на додану вартість в результаті коригування податкових зобов'язань (зменшення податкових зобов'язань на суму 539851,68 грн. та збільшення податкових зобов'язань на суму 267740,44 грн.) з причини коригування номенклатур» металопродукції та помилково виписаних податкових накладних без відповідного коригуванн податкового кредиту покупцем ПАТ «Турбоатом».
У поданому відзиві від 05.11.2018 р., повноважний представник відповідача зазначає, що ПАТ «Турбоатом», не погодившись з розрахунками коригування ТОВ «Метінвест-КРМЗ», не підписав їх, не прийняв до податкового обліку та не повернув ТОВ «Метінвесті-КРМЗ» один примірник розрахунку коригувань кількісних і вартісних показників до податкової накладної, про що СДПІ з ОВП у м.Донецьку МГУ ДФС повідомлено листом СДПІ з ОВП у м.Харкові МГУ ДФС від 09.10.2015 №4182/7/28-09-40-25.
Відсутність коригування податковою кредиту ПАТ «Турбоатом» свідчить про незгоду покупця з відповідним коригуванням ПДВ та спричинило розбіжності (заниження) податкових зобов'язань ТОВ «Метінвест-КРМЗ».
Отже, ТОВ «Метінвест-КРМЗ» були виписані розрахунки коригування кількісних та вартісних показників по податкових накладних, перелік яких наведено у додатку №8 до акту перевірки, які не погоджені з ПАТ «Турбоатом» та по яких ПАТ «Турбоатом» не проведено коригування податкового кредиту.
Відповідно до наданих пояснень ПАТ «Турбоатом» не підписано розрахунки коригування до податкових накладних, оскільки виписані з порушенням податкового законодавства. Оскільки, як зазначено ПАТ «Турбоатом» розрахунки коригування не підписано, є неправомірним здійснення коригування податкових зобов'язань з боку позивача.
Відтак, зважаючи на викладене, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 19.11.2018 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Відповідно до п.3.1. протоколу №55 Загальних зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи 35484610) вирішено: змінити навйменування Товариства та затвердити нове найменування Товариства. Повне найменування Товариства: українською мовою: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД»; російською мовою: ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «МЕТИНВЕСТ - КРИВОРОЖСКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНИЧЕСКИЙ ЗАВОД», английскою мовою: LIMITED LIABILITY COMPANY «METINVEST - KRIVOROZHSKIY MACHINING AND REPAIR PLANT». Скорочене найменування Товариства: українською мовою: ТОВ «МЕТІНВЕСТ - КРМЗ»; російською мовою: ООО «МЕТИНВЕСТ -КРМЗ», англійською мовою: «METINVEST - KMRP» LLC.
В зазначеному вище акті перевірки від 08.06.2015 р. №295/28-03-39/35484610, контролюючим органом зроблено висновок про порушення ТОВ «Метінвест-Україна»: 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 200.1, п.200.3 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на 01.01.2015 року) завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на суму 272111 грн., в тому числі: за вересень 2014 року на суму 92 023,00 грн.; за жовтень 2014 року на суму 180 088,00 грн.; пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України ( в редакції, що діяла на 01.01.2015 року) завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на суму 272 111 грн., в тому числі: за жовтень 2014 року на суму 92 023,00 грн; за листопад 2014 року на суму 180 088,00 грн.
02.08.2016 р. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги.
21.10.2016 р. Державною фіскальною службою України було прийнято рішення про продовження розгляду скарги.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали наступні обставини.
Як встановлено під час судового розгляду справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» та Відкритим акціонерним товариством «Турбоатом» було укладено договір №22 про закупівлю продукції від 22.01.2015 (м.Харків).
Відповідно до умов зазначеного вище договору №22 про закупівлю продукції від 22.01.2015 (м.Харків) Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» зобов'язувалось поставити Відкритому акціонерному товариству «Турбоатом» металопродукцію з найменуванням, зазначеним у специфікаціях, підписаних сторонами, а Відкрите акціонерне товариство «Турбоатом» - забезпечити приймання та оплату продукції у кількості, терміни і за цінами згідно з специфікаціями, які додаються до договору і є його невід'ємною частиною.
Продукція за цим Договором може поставлятися на підставі договорів комісії, які укладаються Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» з третіми особами та відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» виступає як комісіонер. Найменування комітента, номер і дата договору комісії вказується у відповідних специфікаціях до цього договору.
Суд зазначає, що позивачем під час судового розгляду справи були надані відповідні специфікації, а саме: специфікація №1 від 22.01.2015 до договору поставки №22 від 22.01.2015; специфікація №2 від 22.01.2015 до договору поставки №22 від 22.01.2015; специфікація №3 від 22.01.2015 до договору поставки №22 від 22.01.2015.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» та Відкритим акціонерним товариством «Турбоатом» було укладено договір №27 про закупівлю продукції від 27.03.2014 (м.Харків).
Відповідно до умов зазначеного вище договору №27 про закупівлю продукції від 27.03.2014 (м.Харків) Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» зобов'язувалось поставити Відкритму акціонерному товариству «Турбоатом» металопродукцію з найменуванням, зазначеним у специфікаціях, підписаних сторонами, а Відкрите акціонерним товариством «Турбоатом» - забезпечити приймання та оплату продукції у кількості, терміни і за цінами згідно з специфікаціями, які додаються до договору і є його невід'ємною частиною
Продукція за цим договором може поставлятися на підставі договорів комісії, які укладаються Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» з третіми особами та відповідно до яких Постачальник виступає як комісіонер.
Найменування комітента, номер і дата договору комісії вказується у відповідних специфікаціях до цього договору.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-УКРАЇНА» та Відкритим акціонерним товариством «Турбоатом» договору №27 про закупівлю продукції від 27.03.2014 (м.Харків) останніми було укладено додаткові угоди, а саме: додаткова угода №1 від 01.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №2 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №3 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №4 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №6 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №7 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №8 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; додаткова угода №9 від 16.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014.
При цьому, суд зазначає, що позивачем під час судового розгляду справи були надані відповідні специфікації, а саме: специфікація №1 від 09.04.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №1/1 від 11.04.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №2 від 09.04.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №3 від 09.04.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №3/1 від 11.04.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №4 від 12.05.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №5 від 16.06.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №6 від 16.06.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №7 від 06.08.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №8 від 06.08.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №9 від 07.08.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №10 від 05.11.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №11 від 11.11.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №12 від 11.11.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №13 від 11.11.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №14 від 11.11.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №15 від 11.11.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №16 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №17 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №18 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №19 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №20 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №21 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; специфікація №22 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014; Специфікація №23 від 08.12.2014 до договору поставки №27 від 27.03.2014.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до ст.21 ПК України визначені обов'язки контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Контролюючими органами вищого рівня є Державна податкова адміністрація України - для державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які у свою чергу є контролюючими органами вищого рівня для державних податкових інспекцій (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до пп.192.1.1 п.192.1 ст.192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;
б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов'язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повині бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період
реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших
учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність
відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру
документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ст.12 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства, що контролюють інші підприємства (материнські підприємства), крім фінансових звітів про власні господарські операції, зобов'язані складати та подавати консолідовану фінансову звітність відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Підприємства, що контролюють інші підприємства (крім підприємств, що становлять суспільний інтерес), можуть не подавати консолідованої фінансової звітності, якщо разом із контрольованими підприємствами їхні показники на дату складання річної фінансової
звітності не перевищують двох із таких критеріїв: балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро; чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) - до 8 мільйонів євро; середня кількість працівників - до 50 осіб. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать суб'єкти державного сектору економіки, та органи, які здійснюють управління майном суб'єктів
комунального сектору економіки, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які належать до сфери їх управління. Об'єднання підприємств, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які входять до їх складу, якщо це передбачено установчими документами об'єднань підприємств відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, складає консолідовану фінансову звітність про загальний майновий стан і результати діяльності суб'єктів державного сектору та бюджетів.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій уточненій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Суд зауважує, що, викладаючи зазначені припущення у формі висновків в акті перевірки від 08.06.2015 № 295 /28-03-39/35484610, відповідач жодними належними доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України не довів в судовому засіданні викладених у вказаному вище акті перевірки обставин, що мали наслідком виникнення зазначених припущень у відповідача та потягли за собою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем.
Як вбачається з матеріалів справи, судом при розгляді зазначеної справи було встановлено наступне.
Висновки відповідача, викладені в акті перенвірки від 08.06.2015 № 295 /28-03-39/35484610 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" податкового законодавства були зроблені без дослідження первинних документів Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", які було надано як під час судового розгляду справи, так і направлені на адресу контролюючого органу відповаідними листами, а саме: від 27.08.2015 р. №08/10; від 06.10.2015 р. №10/06; 20.11.2015 р. №11/244; 24.12.2015 р.
Відтак, суд зазначає, що позивачем - Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" було направлено на адресу контролюючого органу наступні документи, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: податкові накладні за період з 22.07.204 р. по 31.10.2014 р. на загальну суму 16 853 319,92 гшрн.; відкореговані податкові накладні за липень 2014 р. по жовтень 2014 р.; видаткові накладні за липень 2014 р. по жовтень 2014 р.; податкові накладні за листопад 2014 р. - лютий 2015 р.; відкореговані податкові накладні за жовтень 2014 р. - дютий 2015 р.; платіжні доручення за період з 20.11.2014 р. по 15.12.2014 р.; рахунки-фактури та податкові накладні за період з 10.12.2014 р. по 03.02.2015 р.; податкові накладні за період з 27.01.2015 р. по 25.02.2015 р.; видаткові накладні за період з листопада 2014 р. по лютий 2015 р.; платіжне доручення від 27.01.2015 р. №685; рахунки-фактури та податкові накладні; податкові накладні з 02.06.2014 р. по 23.06.2014 р. кореговані налогові накладніза період вересень -листопад 2014 р.; видатковими накладними за період червень 2014 р.; рахунки-фктури та податкові наклладні за червень 2014 р.; за січень 2014 р. по травень 2014 р.; відкореговані податкові накладні за квітеньвідкореговані видаткові накладні за період січень 2014 р. по травень 2014 р.; платіжн6і доручення за квітень-травень 2014 р.рахунки-фактури та податкові накладні за період з квітня 2014 р. по травень 2014 р.платіжні доручення за березня 2015 р.; додаток №1 Журнал-ордер по рахунку №361 в розрізі контрагента Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» за 2014 р.; додаток №2 Журнал-ордер по рахунку №681 в розрізі контрагента Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» за 2014 р.; додаток №3 Журнал-ордер по рахунку №6412 в розрізі контрагента Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» за 2014 р.; додаток №4 Журнал-ордер по рахунку №281 за 2014 р.; додаток №5 Журнал-ордер по рахунку №311 за 2014 р.
Водночас, суд зазначає, що доводи відповідача стосовно того, що у зв'язку із коригуванням номенклатури, помилково виписаними податковими накладними, поверненням коштів, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" протиправно здійснювалось зменшення та збільшення податкових зобов'язань до податкової накладної, оскільки примірними розрахунків коригувань не містять відміток та підписів посадової особи ПАТ «ТУРБОАТОМ», суд зазначає наступне.
Окрім зазначеного вище твердження контролюючого органу, останнім під час судового розгляду справи не було надано будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.73,74 КАС України щодо порушення позивачем порядку складення первинних документів у відповідності до ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відтак, контролюючим органом, в порушення ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україн» було протиправно зазначено в наведеному вище акті перевірки висновки стосовно порушень позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" п.п.192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 200.1, п.200.3 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на 01.01.2015 року), п. 200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України ( в редакції, що діяла на 01.01.2015 року).
Відтак, детальний аналіз сукупності всіх наданих до суду документів, які наявні в матеріалах справи ставить під сумнів висновок контролюючого органу, який знайшов своє відображення в акті перевірки від 08.06.2015 № 295 /28-03-39/35484610.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17), в якій зазначається, що для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України. Так, господарські операції позивача із зазначеним вище контрагентом здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними та підтверджуються необхідними документами. При цьому, зазначено, шо податкова інформація по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Крім того, правова позиція Верховного Суду викладена, в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 р. у справі №804/1963/17 (адміністративне провадження №К/9901/3418/17) полягає в наступному.
Посилання податкового органу на те, що контрагенти особисто не є виробниками товару (продукції), не доведення дотримання ними Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, за умови, що податковий кредит за результатами придбання послуг перевезення податковим органом взагалі не перевірявся, недотримання особливостей постачання та приймання товару, є неприйнятним, оскільки до умов формування податкового кредиту безпосереднього відношення не мають. Акт перевірки, як основний доказ податкових правопорушень не утримує в собі повного дослідження господарських операцій в частині отримання Товариством, оприбуткування ним товару (продукції), списання її у виробництво, використання у господарській діяльності. Натомість акт перевірки наповнений правовими нормами, які на думку Суду потребують застосування, а не наведення їх тексту. Відтак, актом перевірки не встановлені податкові правопорушення, внаслідок неповноти їх дослідження.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, як доданих до позовної заяви, так і наданих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, детально наведених вище, спростовані доводи відповідача відповідно до наданих як пояснень, так і відзиву останнім в порядку ст.77 КАС України.
Щодо неврахування при наданні оцінці доводів позивача висновку судової економічної експертизи №175/26 по адміністративній справі №805/204/17-а складеного 27.03.2018 р. суд зазначає, що по-перше зазначенене справа № 804/204/17-а надійшла супровідним листом Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду у 16-ти томах та підставі ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. про передачу даної справи на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду; по-друге, суд зазначає, що на підставі наданих позивачем як первинних документів за перевіряємий період, так і відповідних листів про надання відповіді на запити контролюючого органу в матеріалах справи наявні всі документи для об'єктивного вирішення справи по суті; по-трете, у відповідності до ч.14 ст.31 КАС України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відтак, на підставі викладеного вище судом, при наданні оцінки доказовій базі, яка міститься в матеріалах справи, останній висновку судової економічної експертизи №175/26 по адміністративній справі №805/204/17-а, складений 27.03.2018 р., не було досліджено як належний та допустимий доказ у відповідності до норм сть.73, 74 КАС України
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до платіжного дорученя від 02 грудня 2016 р. №321 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 102,08 грн. (п'ять тисяч сто дві грн., 08 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Офісу великих платників ДФС України суми витрат на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 101184,00 грн., суд вважає за необхідне відмовити.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" з оплати судового збору у розмірі 5 102,08 грн. (п'ять тисяч сто дві грн., 08 коп.).
Щодо стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" суми витрат на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 101184,00 грн., - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 листопада 2018 року.

Суддя Є.О. Жукова