Справа № 200/13857/13-а(2-а/200/49/15)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2019 року м. Дніпросправа № 200/13857/13-а(2-а/200/49/15)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Крамаренко Г.М.

представника відповідача Коробова І.О.

представника третьої особи Міщук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 р. в справі № 200/13857/13-а (суддя Женеску Е.В.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» (змінено назву на Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод») до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа - Дніпропетровська міжрайонна екологічна прокуратура, про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Євраз - Дніпровський металургійний завод» (далі - ПрАТ «Євраз-ДМЗ») (змінено назву на Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» на підставі рішення річних загальних зборів акціонерів ПрАТ «Євраз Дніпровський металургійний завод») звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дій щодо визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді при використанні ПрАТ «Євраз-ДМЗ» земельних ділянок по вул. Набережна Заводська, 54-56 по фактичному розміщенню водозабірних споруд площею 3100 кв.м. в сумі 195164,44 грн. та площею 1600 кв.м. в сумі 100730,03 грн. за період 01.01.2010р.-17.09.2013р., оформлення актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 №№ 1, 2; визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 439 від 18.09.2013 про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 №№ 1, 2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 439 від 18.09.2013 року (пункт 2) затверджені акти №№ 1, 2 від 17.09.2013, складені комісією з визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам, при використанні земельних ділянок, якими визначений розмір збитків, заподіяних позивачем міській раді, в загальному розмірі 295894,47 грн. (за актом № 1 195164,44 грн., за актом № 2 100730,03 грн.) за період 01.01.2010 по 17.09.2013 за користування ПАТ «Євраз-ДМЗ» земельними ділянками площею 3100 кв.м та площею 1600 кв.м. по фактичному розміщенню водозабірних споруд по вул. Набережна Заводська, 54-56. Причиною виникнення збитків зазначено неодержання доходу. Позивач зазначає, що комісією з визначення розміру збитків не додержано вимог пункту 3.1 Положення про комісію з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 19.06.2013 № 221, відповідно до якого розрахунок розміру збитків здійснюється на підставі, зокрема, довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідки про сплату земельного податку або орендної плати за землю (у разі необхідності), а також інших документів, необхідних для з'ясування обставин заподіяних збитків. Так, розмір збитків позивачу визначений лише на підставі листа Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 02.08.2013р. № 20/20-729, в якому зазначено, що земельні ділянки загальною площею 0,0083 га, які розташовані на березі р. Дніпро в районі вул. Ударників, 44, використовується для земель промисловості та їх орієнтовна нормативна грошова оцінка 1 кв.м. складає 565,29 грн. Крім того, не обгрунтовано період нарахування збитків та площу земельних ділянок, за зайняття яких нараховано збитки.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції іншого акту позапланової перевірки Держсільгоспінспекції позивача, проведеної у період з 12.07.2013 р. по 19.07.2013 р., яким встановлено, що розміри земельних ділянок на березі річки Дніпро під розміщення водних споруд по водозабору складають меншу площу (0,0083 га), ніж та, що зазначена в акті від 09.09.2013 р. Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про законність дій відповідача при визначенні розміру збитків та затвердженні актів комісії №№ 1, 3 від 17.09.2013 р. рішенням № 439 від 18.09.2013 р. через неврахування наявності судових рішень, що набрали законної сили, якими встановлена протиправність дій Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області по проведенню в період з 29.08.2013 р. по 12.09.2013 р. позапланової перевірки позивача, саме за результатами якої визначено розмір збитків. Також вказує на відсутність у відповідача при визначенні розміру збитків довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Вказує не необґрунтований висновок суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 № 221 затверджено Положення про комісію з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, пунктом 1.1 якого передбачено, що комісію з визначення розміру збитків створено з метою визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок з порушенням вимог чинного земельного законодавства.

В період з 29.08.2013 по 12.09.2013 Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області Держсільгоспінспекції України проведено позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок, розташованих по вул. Набережна Заводська Ленінського району м. Дніпропетровська, за результатами якої складено уніфіковану форму акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства №469/9 від 09.09.2013, яким встановлено, що виходячи з прийнятих меж проекту водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводський на території Ленінського району м. Дніпропетровська, загальна площа водоохоронної зони, що затверджується цим проектом, в районі БНС-1 становить 0,5785 га, з якої ділянка БНС-1 складає 0,16 га. Загальна площа водоохоронної зони, що затверджується цим проектом, в районі БНС-2 становить 0,8717 га, з якої ділянка БНС-2 складає 0,31 га. Таким чином, вказані земельні ділянки самовільно зайняті ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки.

На час проведення перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області у позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, на яких розташовані БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводський на території Ленінського району м. Дніпропетровська, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, вважаючи, що позивачем завдано органу місцевого самоврядування збитки у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження скласти акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затвердити його відповідним рішенням.

Рішенням відповідача затверджено акти комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам, а саме розмір збитків, завданих органу місцевого самоврядування як власнику землі за час користування суб'єктом ПАТ «Євраз-ДМЗ» земельною ділянкою.

Суд першої інстанції вважав, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення міської ради. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тому це рішення відповідача не порушує права, обов'язки чи інтереси позивача.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 439 від 18.09.2013 р. затверджено акт комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 р. №№ 1, 2 (пункт 2).

Актами комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 р. №№ 1, 2 встановлено, що загальна сума збитків за період з 01.01.2010 р. по 17.09.2013 р. становить 195164,44 грн. (неодержаний дохід) та 100730,03 грн. відповідно.

Визначенню розміру збитків передувало проведення в період з 29.08.2013 по 12.09.2013 Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області позапланової перевірки позивача з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок, розташованих по вул. Набережна Заводська Ленінського району м. Дніпропетровську, за результатами якої складено уніфіковану форму акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства №469/9 від 09.09.2013, яким встановлено, що виходячи з прийнятих меж проекту водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро в районі БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводський на території Ленінського району м. Дніпропетровська, загальна площа водоохоронної зони, що затверджується цим проектом, в районі БНС-1 становить 0,5785 га, з якої ділянка БНС-1 складає 0,16 га. Загальна площа водоохоронної зони, що затверджується цим проектом, в районі БНС-2 становить 0,8717 га, з якої ділянка БНС-2 складає 0,31 га. Таким чином, вказані земельні ділянки самовільно зайняті ПАТ «Євраз-ДМЗ ім. Петровського» за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки.

На час проведення перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, на яких розташовані БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережній Заводський на території Ленінського району м. Дніпропетровська.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до п. «а» ч. 2 ст. 83 цього кодексу у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлені статтею 156 Земельного кодексу України, відповідно до якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Статтею 157 Земельного кодексу в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, унормовано порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Так, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р. (далі - Порядок № 284).

Пунктами 2 та 3 Порядку № 284 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

У разі, коли збитки заподіяні погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатність для використання за цільовим призначенням, до складу комісій включаються також представники територіальних органів Держсільгоспінспекції,

санітарно-епідеміологічних і природоохоронних органів.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню підлягають:

вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво;

вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень;

вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень;

вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд;

понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи;

інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

При цьому під неодержаним доходом у Порядку № 284 розуміється доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

В контексті спірних правовідносин підлягає дослідженню підстава відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, визначена п. «д» ст. 156 Земельного кодексу України, а саме внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Як зазначено вище, на час прийняття оспореного рішення органу місцевого самоврядування, позивачем використовувались земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти БНС-1 та БНС-2 по вул. Набережна Заводська у м. Дніпропетровську без правовстановлюючих документів, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач обґрунтовано вважав, що органу місцевого самоврядування як власнику землі, яка перебуває саме у комунальній власності, завдано збитки внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання таких земельних ділянок.

Стосовно конкретних розмірів збитків, які визначені в актах від 17.09.2013 р. №№ 1, 2 суд зазначає наступне.

Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.06.2013 р. № 221 затверджено Положення про комісію з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок (далі - Положення).

Пунктом 3.1 Положення передбачено, що розрахунок розміру збитків здійснюється на підставі акту, який фіксує порушення земельного чи екологічного законодавства, довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідки про сплату земельного податку або орендної плати за землю (у разі необхідності), а також інших документів, необхідних для з'ясування обставин заподіяних збитків.

Дослідивши акти комісії з визначення розміру збитків, суд встановив, що при визначенні розміру збитків комісія виходила як з площі земельних ділянок, так й з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Стосовно розміру земельних ділянок апелянт вказує, що комісією безпідставно прийнято до уваги розмір земельних ділянок, встановлений актом позапланової перевірки Держсільгоспінспекції № 469/9 від 09.09.2013 р., тоді як актом № 321/19 від 17.07.2013 р. встановлено, що розміри земельних ділянок на березі річки Дніпро під розміщення водних споруд по водозабору складають меншу площу (0,0083 га), ніж та, що зазначена в акті від 09.09.2013 р. При цьому апелянт вказує на неможливість визнання акту № 469/9 від 09.09.2013 р. належним доказом, з огляду на визнання судовим рішенням, що набрало законної сили, протиправними дій Держсільгоспінспекції щодо проведення перевірки.

Дійсно, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2015 р. в справі № 804/748/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2018 р., визнано протиправними дії Державної інспекції сільського господарства Дніпропетровської області по проведенню в період з 29.08.2013 р. по 12.09.2013 р. позапланової перевірки дотримання ПАТ «Євраз-ДМЗ» вимог земельного законодавства.

Разом з тим, зазначеним судом рішенням відмовлено у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Держсільгоспінспекції в Дніпропетровській області при складанні уніфікованої форми акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства (акт перевірки) № 469/9 від 09.09.2013 р. Також цим судовим рішенням встановлено, що «встановлені порушення процедури проведення перевірки не спростовують встановлення факту порушення позивачем вимог земельного законодавства, що знайшло своє відображення в уніфікованій формі акта перевірки № 469/9 від 09.09.2013 р.».

Таким чином, з огляду на приписи статті ч. 4 ст. 78 КАС України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, не може вважатися недопустимим доказом акт перевірки № 469/9 від 09.09.2013 р., з урахуванням того, що при визначенні розміру збитків застосовано виключно розмір земельних ділянок, які самовільно використовується позивачем.

Стосовно посилання апелянта на відсутність у відповідача компетенції на прийняття оспореного рішення суд вказує на таке.

Делеговані повноваження виконавчого комітету міської ради щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів закріплені у пп. 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, такі повноваження, як зазначено вище, закріплено у статті 157 Земельного кодексу України.

Таким чином, відповідач має повноваження на затвердження акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 17.09.2013 р. №№ 1, 2.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Тобто, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, відповідно, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача.

Як зазначено вище, оспорюваним рішенням затверджено акт про визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, а саме розмір збитків, завданих органу місцевого самоврядування як власнику землі за час користування позивачем земельною ділянкою.

Отже, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку.

При цьому виявлених збитки не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення міської ради (виконавчого комітету). Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин спірне рішення виконкому не порушує права, обов'язки чи інтереси позивача, а тому відсутнє порушене право позивача, яке підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18.10.2016 р. в справі № 21-51а16.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 р. в справі № 200/13857/13-а залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 р. в справі № 200/13857/13-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» (змінено назву на Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод») до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа - Дніпропетровська міжрайонна екологічна прокуратура, про скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 09.01.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.01.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко