Справа № 240/5469/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5469/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення розміру його пенсії з надбавками за рахунок виплати 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати та виплачувати йому пенсію (89 % відповідних сум грошового забезпечення відповідно Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 за справою № 0640/3557/18) в розмірі, якій обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного в результаті перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 з 01.01.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити доплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018.
В обґрунтування позову зазначає, що перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію, яка призначена йому довічно відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмір 89 % відповідних сум грошового забезпечення, проте пенсія виплачується з 1 січня 2018 року у розмірі 50 % від нарахованої суми, а такі дії відповідача протиправними.
Ухвалою від 12.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с.44-47), в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що Кабінет Міністрів України запроваджуючи порядок виплати перерахованої пенсії не порушив норм статті 22 Конституції України, а тому підстави для виплати підвищення в розмірі 100 % в 2018 році відсутні; порядок формування грошового забезпечення для призначення пенсії є відмінним від порядку формування грошового забезпечення для перерахунку пенсії, порядок перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та внесення змін до постанови КМУ від 17.07.1992 № 393, затверджений постановою КМУ від 13.02.2008 в редакції постанови КМУ від 21.02.2018 № 103.
Суддя Семенюк М.М. з 02.01.2019 по 11.01.2019 перебував у відпустці, а тому, відповідно до ч.6 ст. 120, ч.2 ст. 263 КАС країни, останнім днем розгляду справи є 14.01.2019.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка внаслідок зміни грошового забезпечення відповідних категорій осіб, відповідно до постанови КМ України від 21.02.2018 № 103 та рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 № 0640/3557/18 (а.с. 34-37) виплачується в розмірі 89% грошового забезпечення.
18.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою в якій просив перерахувати та виплачувати йому пенсію (89% відповідних сум грошового забезпечення) в розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного в результаті перерахунку пенсії станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 та здійснити доплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 (а.с. 31-32).
Не отримавши відповідь на вищевказану заяву ОСОБА_1 подав позов до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №392 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №45).
Відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103), у період дії якої позивач звернувся до суду з позовом, що розглядається у даній справі.
Пунктом 1 зазначеної постанови передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Пунктом 2 Постанови №103 передбачено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:
з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;
з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;
з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Суд зазначає, що з 01.01.2018 року пенсію позивача перераховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 з урахуванням розміру посадового окладу 5920,00 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням - 1410,00 грн., відсоткової надбавки за вислугу років 50% - 3665,00 грн., що визначені відповідно до довідки, виданої Житомирським обласним військовим комісаріатом (а.с.33).
Виплата пенсії проводиться відповідно до п. 2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103.
Відповідно до ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року №103 на час звернення позивача до суду є чинною та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Дана постанова не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.
Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02 травня 2018 року у справі №818/1076/18 (Пз/9901/32/18).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки Постанова №103 на даний час є чинною, та такою, що кореспондується з приписами ч.4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині наданого уряду права встановлювати такі умови перерахунку пенсії.
Щодо посилань позивача на те, що невиплата суми пенсії в розмірі, в якому обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного в результаті перерахунку його пенсії станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 є втручанням у його право на мирне володіння майном, то суд зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року №794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов`язковими для виконання.
Крім того, Кабінет Міністрів України у Постанові №103 не відмовився від взятого Державою зобов`язання перерахунку та виплати пенсії відповідним категоріям осіб, не позбавив їх права на отримання перерахованого відповідного розміру пенсії, а лише змінив порядок виплати заборгованості, що виникла у зв`язку із таким перерахунком, відстрочивши та розстрочивши її, а тому вважає, що порядок виплати пенсії, встановлений цією постановою Уряду, цілком відповідає вимогам чинного законодавства та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
У рішенні Великода проти України від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.
Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).
У рішенні від 02.03.1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну Урядом механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області жодним чином не порушило прав чи охоронюваних законом інтересів позивача в частині виплати останньому 50% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, а тому позов не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк