Справа № 1240/2880/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року справа №1240/2880/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ракицької Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 1240/2880/18 (головуючий І інстанції Т.І. Чернявська) за позовом Ракицької Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

22.09.2018 року адвокат Ракицька І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби, в якому просила скасувати постанову ВПВР УДВС ГУЮ у Луганській області про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2012 року за виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом від 13.04.2012 року по справі №2а-65/08/1270, ВП №33354957.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позовну заяву адвоката Ракицької Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження повернуто.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави, зазначені представником позивача в заяві від 15 жовтня 2018 року для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що через незаконне закриття виконавчого провадження судове рішення не буде виконуватися, що суперечить Конституції України.

Суд не звернув уваги, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, отже УДВС повинно було надати докази надсилання позивачу оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

22.09.2018 року адвокат Ракицька І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби, в якому просила скасувати постанову ВПВР УДВС ГУЮ у Луганській області про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2012 року за виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом від 13.04.2012 року по справі №2а-65/08/1270, ВП №33354957.

Ухвалою від 01.10.2018 року позовну заяву адвоката Ракицької Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження залишено без руху та запропоновано Ракицькій Ірині Миколаївні протягом 10-ти календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу, заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

24.10.2018 року від представника позивача надійшов адміністративний позов від 15 жовтня 2018 року та його копія для вручення відповідачу, заява від 15 жовтня 2018 року б/н про поновлення строку з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначила, що постанова від 03 серпня 2012 року ВП № 33354957 про закінчення виконавчого провадження, винесена відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області за виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом 13 квітня 2012 року у справі № 2а-65/08/1270, в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" позивачу надіслана не була.

В 2012-2013 роках позивач не мав можливості звертатися до виконавця, тому що, маючи інвалідність, постійно знаходився у лікарнях. У 2014 році на території м. Луганська почались бойові дії, відповідач прийом не здійснював та змінив місцезнаходження на м. Сєвєродонецьк. Оскільки поштове сполучення у м. Луганську з 2014 року не здійснюється, позивач був позбавлений можливості звернутися до відповідача.

Оцінка суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху підстави, зазначені представником позивача для поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнані неповажними.

В заяві про поновлення строку від 15 жовтня 2018 року представником позивача викладені інші підстави для поновлення строку звернення до суду та додано документи на підтвердження поважності строку звернення до суду.

Судами встановлено, що позивача з 25 січня 2010 року визнано особою з інвалідністю ІІ групи безстроково. Відповідно до виписок Луганської обласної лікарні № 2 Луганської обласної ради з історії хвороби від 24 травня 2011 року № 938, від 15 серпня 2011 року № 1520, від 22 червня 2012 року № 1164, від 22 березня 2013 року № 494, від 24 лютого 2015 року № 91, виписок Луганської міської багатопрофільної лікарні № 7 без дати № 5153, без дати № 6349 та виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого без дати № 3824/640 позивач у періоди з 12 травня 2011 року по 25 травня 2011 року, 02 серпня 2011 року по 15 серпня 2011 року, 07 червня 2012 року по 20 червня 2012 року, 11 березня 2013 року по 22 березня 2013 року, 10 лютого 2015 року по 24 лютого 2015 року, 02 липня 2012 року по 16 липня 2012 року, 16 серпня 2013 року по 29 серпня 2013 року та з 06 травня 2014 року по 19 травня 2014 року відповідно, перебував на стаціонарному лікуванні у перелічених медичних закладах.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що починаючи з 2011 року позивач знаходився на лікуванні протягом певного періоду часу, а не постійно, що не позбавляло його можливості звернутися за відновленням свого порушеного права у 2012-2017 роках.

Також протягом всього часу починаючи з 2012 року позивач не був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою та уповноваження іншої особи щодо вчинення відповідних дій в своїх інтересах.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO№ 23452/94; CASE OF KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 26.01.2018 року в справі №331/1154/17.

Суд не приймає посилання апелянта, що через незаконне закриття виконавчого провадження судове рішення не буде виконуватися, оскільки зазначене не спростовує висновків суду, що позивача не довів поважність пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Посилання апелянта, що обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення покладається на відповідача, суд також не бере до уваги, оскільки за приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто, саме позивач повинен надати докази поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З аналізу наведеної норми вбачається, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними документами.

Таким чином, позивач, пропустивши строк звернення до суду, не надав поважних підстав пропуску строку звернення, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, вказавши, що дана позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому, відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ракицької Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 1240/2880/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 1240/2880/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова