Справа № 148/250/17
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/250/17
Провадження №2-а/148/3/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2019 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії, за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 22.08.2016 одержує пенсію за віком у розмірі 949 грн., призначену Управлінням Пенсійного фонду України у Тульчинському районі.

Після отримання пенсії позивач неодноразово звертався до відповідача у період з 25.10.2016 - 02.11.2016 щодо надання детальної інформації з приводу нарахування та обчислення її розміру.

У відповідь на що йому відповідач надав інформацію згідно якої під час нарахування пенсій не враховано трудовий стаж, а саме за період роботи у Тульчинському кооперативі «Зоря» з 01.01.1991 - 30.09.1991, та директором в ПП «Сігма» з 20.09.1991 по 31.12.2000.

Так, трудовий стаж з 01.01.1991 по 30.09.1991, відповідач відмовляється зараховувати, через те, що в трудовій книжці зазначена - дата протоколу, яка не відповідає даті прийняті на роботу. Вказана обставина від позивача не залежить, а тому він вважає, стаж повинен зарахуватися згідно чинного законодавства.

Також, відповідачем не взято до уваги період роботи позивача на посаді директора ПП «Сігма», оскільки відсутні первинні документи, що підтверджують факт його роботи, що є протиправним так як дані обставини підтверджено трудовою книжкою.

Вказані обставини змусили ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом, просить визнати дії Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, щодо відмови у зарахуванні трудового стажу для обчислення пенсії за період роботи з 01.01.1991 - 01.09.1991 та за період з 20.09.1991 - 31.12.2000, протиправними, зобов'язавши відповідача зарахувати вказаний трудовий стаж для нарахування пенсії та провести перерахунок пенсії з моменту її нарахування.

Позивач і його представник у судовому засіданні позов підтримали посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що спірний трудовий стаж позивачу не зараховано у зв'язку з чим, оскільки записи у трудовій книжці позивача містять не відповідності, зокрема запис про прийняття на роботу у кооперативі «Зоря» вчинено з порушенням зокрема дата запису про прийняття на роботу має виправлення і не відповідає даті протоколу загальних зборів членів кооперативу. Стаж роботи у ПП «Сігма» не зараховано, оскільки запис про прийняття на роботу вчинено раніше ніж зареєстровано статут підприємства, стаж роботи позивачу зараховано фактично з 02.2001, тобто з моменту введення персоніфікованого обліку, в той час як факт роботи ОСОБА_1 до 2000 року нічим не підтверджено. Крім того, наявне порушення порядку ведення трудової книжки, оскільки вона не містить даних щодо звільнення або переведення під час роботи у ПП «Сігма».

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що працював з 1995 - 1998 рік у ПП «Сігма» та директором підприємства був ОСОБА_1 На даний час ОСОБА_4 перебуває на пенсії та йому стаж роботи у ПП «Сігма» зараховано. Також, аналогічні покази суду надала свідок ОСОБА_5, а також зазначила, що працювала у ПП «Сігма» з 1994 - 1999 рік.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 05.10.2016, ОСОБА_1, позивач отримує пенсію за віком (а.с. 11).

У відповідності до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.05.1982, ОСОБА_1 з 28.07.1988 - 01.09.1991 працював на посаді керівника Тульчинського кооперативу «Зоря», звільнений на підставі ст. 36 КЗпП у відповідності до протоколу № 64 від 15.09.1991, а починаючи з 20.09.1991 його прийнято на роботу у ПП «Сігма» на посаду директора підприємства, запис про звільнення відсутній (а.с. 12 - 15).

Відповідно до довідки від 15.09.1991, виданої Тульчинським кооперативом «Зоря», ОСОБА_1 згідно якого останній передав документи, печатки і товарно-матеріальні цінності та засновники кооперативу не мають претензій до нього мають. Заробітна плата за січень-вересень 1991 року виплачена (а.с. 42).

У відповідності до статуту ПП «Сігма», вказаний установчий документ, зареєстровано за № 163 від 24.10.1991, виконавчим комітетом Тульчинської районної ради народних депутатів Вінницької області (а.с. 43).

Крім того, вказані обставини підтверджуються довідкою № 5461 від 23.12.1999, виданої Державним комітетом статистики України (а.с. 44).

Згідно інформації Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області за № 568/06-37 від 28.10.2016, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком від 22.08.2016, з стажем роботи 21 рік 8 місяців 8 днів. Розмір пенсії - 949 грн., яка складається з: пенсії за віком - 736,03 грн., державної адресної допомоги - 212,97 грн. (а.с. 16). Також, згідно іншої інформації Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області за № 4859/13-13/02-11 від 14.11.2016, час призначення пенсії ОСОБА_1 враховано трудовий стаж з 15.07.1988 - 31.12.1990, стаж роботи у ПП «Сігма» з 20.09.1991 - 31.12.2000 не враховувався через відсутність первинних документів (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Верховний Суд України в постанові пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996, зазначив, що оскільки Конституція є має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Отже, вищезазначеними положеннями Конституції України, які є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України (далі - ЗУ) «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для нарахування пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу за період з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до липня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 1 статті 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі п. 4 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, при прийманні документів, орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документами про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує і засвідчує виявлені розходження.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічні норми наведено у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 Постанови PM СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робочих і службовців» № 656 від 06.09.1973, постановою КМУ «Про трудові книжки працівників» № 301 від 27.04.1993, п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі ч. 1, 2 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, враховуючи викладене, доводи учасників процесу, пояснення свідків, оцінивши наявні у матеріалах справи докази суд вважає, що позов слід частково задовольнити в частині вимог щодо перерахунку пенсії і зарахування трудового стажу.

Так, згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у справі № 127/9055/17 від 06.03.2018, наявність сумнівів щодо записів у трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів щодо підприємства на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

За таких обставин, оскільки відповідачем належним чином не доведено наявність обставин, що свідчили б про наявність підстав для залишення поза увагою записів у трудовій книжці ОСОБА_1, суд вважає за необхідне, вирішити питання щодо зарахування позивачу спірного трудового стажу за період роботи та враховує, що факт перебування у ОСОБА_1 у трудових відносинах з кооперативом «Зоря» та ПП «Сігма» підтверджується трудовою книжкою, довідками, статутом ПП «Сігма», у зв'язку з чим, стаж з 01.01.1991 - 01.09.1991 у Тульчинському кооперативі «Зоря», слід зарахувати у повному обсязі.

Разом з тим, вимоги в частині зарахування трудового стажу у ПП «Сігма» за період з 20.09.1991 по 31.12.2000, не можуть бути задоволені у повному обсязі, оскільки вказане підприємство зареєстровано у Державному реєстрі підприємств та організацій з 24.10.1991, а відтак виходячи з зазначено ОСОБА_1 у трудовий стаж слід зарахувати період з 24.10.1991 по 31.12.2000.

Щодо позовних вимог про перерахунок пенсії з моменту її призначення, суд вважає, що в цій частині позов слід залишити без розгляду.

Так, з гідно згідно частини першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, який здійснюється щомісяця, тому позивач, отримуючи пенсію, міг дізнатися про порушення своїх прав під час отримання пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду № 348/9/17 від 31.07.2018.

До суду позивач звернувся 13.02.2017, тобто після спливу строку звернення щодо частини позовних вимог, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду не надала, що свідчить про наявність підстав для залишення позовних вимог по 12.08.2017, без розгляду.

Вимоги позивача щодо перерахунку пенсії починаючи з 13.08.2017, - задовольнити.

У відповідності до ст. 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі - 640 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі - 4750 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії, ст. 8, 18, 19, 46, 95 Конституції України, ст. 24, 40, 62 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2, 9, 77, 90, 122, 123, 139, 192, 199, 241 - 247, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов в частині зобов'язання Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в частині вимог щодо перерахунку пенсії з моменту її призначення ОСОБА_1, залишити без розгляду.

В іншій частині позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 трудового стажу за період роботи з 01.01.1991 - 01.09.1991, та з 24.10.1991. - 31.12.2000.

Зобов'язати Тульчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому, за адресою: АДРЕСА_1 РНОППП: НОМЕР_1, трудовий стаж для нарахування пенсії за період роботи з 01.01.1991 - 01.09.1991, та з 24.10.1991. - 31.12.2000 та провести перерахунок пенсії починаючи з 13.08.2016.

Стягнути з Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі - 640 (шістсот сорок) гривень та витрати на правову допомогу у сумі 4750 (чотири тисячі сімсот п'ятдесят) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2019.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха