Справа № 362/1480/18
Суддя: Кравченко Л. М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №362/1480/18
Провадження 2-а/362/83/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області справу за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Васильківського РВ УДМС України в Київській області Романової Марії Костянтинівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до начальника Васильківського РВ УДМС України в Київській області Романової Марії Костянтинівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просив суд скасувати вказану постанову серії ПН НОМЕР_4 від 22.03.2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що 23.03.2018 року начальником Васильківського РВ УДМС України в Київсьій області Романовою Марією Костянтинівною було винесено постанову ПН НОМЕР_4, якою накладено на нього адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП. Як зазначено в постнові, підставою для її винесення тало те, що він проживає без документів, які дають право на проживання в Україні та є особою без громадянства.

Позивач вважає постанову серії ПН НОМЕР_4 від 22.03.2018 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил перебування іноземців в Україні він не порушував, а дії відповідача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні оскаржуваної постанови були незаконними.

Ухвалою суду від 30.03.2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надіславши заяву, в якій представник просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, своїм правом, передбаченим ст.162 КАС України подати відзив на позов не скористався.

В зв'язку з цим, суд вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності, на підставі поданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що 23.03.2018 року начальником в ідділу ОЗН МРВ УДМС України в Київській осласті Дехтяренком Ю.О. було складено протокол про адміністративне затримання серії МКО № 000385 за ч. 2 ст. 263 КУпАП у зв'язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 с т. 203 КУпАП для зясування обставин та причин правопорушення відносно громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6).

Того ж дня, начальником Васильківського РВ УДМС України в Київській області Романовою М.К. було притягнуто громадянина ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за зазначене вище правопорушення (ч.1 ст. 203 КУпАП) та відносно позивача винесено постанову ПН МК № 085473 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 23.03.2018 року о 09 год. 55 хв. в приміщенні Васильківського ГВ УДМС складений протокол на громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування в Україні, а саме: проживає в Україні без документів на право проживання в Україні.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення адімнстративного стягнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 статті 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідногодозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.08.2013 №825, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1654/24186, передбачає, що:

п.1.3. Особами, до яких застосовуються адміністративні стягнення за статями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання, а також особи, які запросили в Україну іноземців або осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу та порушили при цьому порядок їх перебування.

Згідно п. 2.1. уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про затримання є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважені посадові особи складають протокол при виявленні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, з огляду на вищевказане, вбачається, що протокол та оскаржувана постанова були складені уповноваженими на те особами.

Раом з тим, в силу вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Між тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. Крім того, обставини на які посилається відповідач при винесенні оскаржуваної постанови спростовуються доказами, наданими позивачем.

Так, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання серії ІН НОМЕР_3, видану 23.02.2017 року, зі змісту якої вбачається, що позивач має зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

В свою чергу, зі змісту картки платника податків, виданої 13.03.2017 року встановлено, що ОСОБА_1, починаючи з 10.11.2015 року є платником податків та останньому присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осбі - платників податків № НОМЕР_1.

Крім того, 10.03.2017 року позивачу було видано посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, яке є дійсним до 10.03.2010 року.

Таким чином, з системного аналізу наданих позивачем доказів вбачається, що останній на законних підставах перебуває на території України.

В свою чергу відповідач вищевикладене не спростовано та не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що вищевказане свідчить про порушення законодавчих гарантій об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та тягне за собою протиправність прийнятої відповідачем за результатами розгляду цієї справи постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН НОМЕР_4 від 22.03.2018 року, яка, за таких обставин підлягає скасуванню.

При цьому, враховуючи, що обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності суд вважає, що у позивача відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, що в силу вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП України є підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст 19,26 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 203, 245, 247, 251, 268,280 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 90,122-123, 205, 241-246, 272, 286, 371 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Васильківського РВ УДМС у Київській області про накладення адміністративного стягнення серії ПН НОМЕР_4 від 23.03.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2018 р.

Суддя Кравченко Л.М.