Справа № 360/4138/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4138/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління пенсійного фонду України у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати наявність у позивача права на отримання пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку № 2262-ХІ1, що складає на момент призначення пенсії 32 роки 00 місяців 25 днів;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в переведенні з пенсії за вислугою років по п. "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 цього ж Закону та скасувати рішення ГУ ПФУ від 07 листопада 2018 р. № 12 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років, на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 № 2262- XII, зарахувавши до вислуги в календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 16 днів - 06 років 04 місяці 12 днів за безпосередню участь в Антитерористичній операції , 01 рік 10 місяців 26 днів - службу в підрозділах карного розшуку, 02 роки 09 місяців 01 день - час навчання у ВУЗІ, а всього пільгового стажу для призначення пенсії 32 роки 00 місяців 25 днів, та здійснити її перерахування з моменту призначення пенсії з 01.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що період часу з 13.11.1996 по 06.11.2015 вона проходила службу в органах внутрішніх справ МВС України. З 07.11.2015 по 30.11.2017 проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Також в період часу з 23.09.2014 по 30.11.2017 приймала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 30.11.2017 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням). На підставі направлених документів до ГУ ПФУ в Луганській області позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Згідно довідок ГУНП в Луганській області № 6/2-57 ЛК та № 457/111/19- 2018 від 09.02.2018 пільговий стаж під час проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брала безпосередньо участь в Антитерористичній операції, складає у календарному обчисленні - 03 роки 02 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 06 років 04 місяці 12 днів та відповідно вислуга років у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) ОСОБА_1 протягом проходження нею служби у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ у період з 04.10.2007 по 26.07.2011 складає 01 рік 10 місяців 26 днів. Не погодившись із зазначеною інформацією позивач звернулась до суду та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 812/711/18, яке залишено без змін Донецьким апеляційним адміністративним судом, зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області внести зміни до наказу від 28.11.2017 № 835 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» із зазначенням в ньому пільгового стажу служби, який складається з: 06 років 04 місяців 12 днів за безпосередню участь в антитерористичній операції та 01 року 10 місяців 26 днів проходження служби в підрозділах карного розшуку, та направити змінений наказ про звільнення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для долучення до матеріалів пенсійної справи. Згідно наказу ГУНП в Луганській області від 31.08.2018 № 405 о/с зараховано позивачці до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) при звільненні зі служби в поліції - 08 років 03 місяці 08 днів. Як вважає позивач зазначені обставини підтверджують наявність у неї пільгового стажу служби, який складається з 06 років 04 місяців 12 днів за безпосередню участь в антитерористичній операції та 01 року 10 місяців 26 днів - час в підрозділах карного розшуку. Позивач зазначає, що пільговий стаж на день звільнення повинен складати 29 років 03 місяці 24 дні з яких 21 рік 00 місяців 16 днів календарна вислуга + 08 років 03 місяці 08 днів пільгова вислуга років.

Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Відповідач позов не визнав, 08 січня 2019 року за вх. № 945/2019 надіслав до суду відзив на позовну заяву (арк. спр. 40-41), в якому зазначив, що на підставі документів для призначення пенсії, що надійшли від Головного управління Національної поліції в Луганській області 26.12.2017, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (зі змінами) (далі Закон № 2262-ХІІ). 09.11.2018 головне управління відповіло на звернення позивача № 660/К-11 від 11.10.2018 про переведення на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Згідно умов п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. На момент звільнення Позивача згідно витягу з наказу № 835 о/с календарна вислуга складає 21 рік, тому право на пенсію за вислугу років за пунктом "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ у неї відсутня. Загальна тривалість вислуги років у пільговому обчисленні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права на вид пенсії.

Позивачем через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду 10 січня 2019 року за вх. № 1344/2019 подано відповідь на відзив (арк. спр. 83-86).

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (арк. спр. 12-14), з 13.11.1996 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 30.11.2017 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області, що встановлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у справі № 812/711/18 (арк. спр. 26-31).

Згідно витягів з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28.11.2017 № 835 о/с та наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 31.08.2018 № 405 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за статтею 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 30.11.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 16 дні, із зарахуванням до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 08 років 03 місяці 08 днів (арк. спр. 17, 18).

Листом від 26.12.2017 за № 330/111/58-2017 сектором з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено документи для призначення і виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1, серед яких подання про призначення пенсії від 26.12.2017, заява ОСОБА_1 від 26.12.2017 про призначення пенсії за вислугу років, грошовий атестат від 06.12.2017 № 146, довідка управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 06.12.2017 № 1059/111/22-2017 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28.11.2017 № 835 о/с, розрахунок вислуги років, згідно якого станом на 30.11.2017 вислуга років ОСОБА_1 становить час служби у календарному обчисленні - 21 рік 00 місяців 16 днів, загальний трудовий стаж 04 роки 09 місяців 01 день, вислуга років для призначення пенсії становить 25 років 09 місяців 17 днів, а також інші документи, необхідні для призначення пенсії (арк. спр. 47-70).

Протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17.01.2018 за пенсійною справою НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01 грудня 2018 року по 28 лютого 2026 року призначено пенсію за вислугу років у щомісячному розмірі 6420,22 грн (арк. спр. 45).

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою довільної форми про переведення її з пенсії за вислугою років, призначену відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за вислугою років у відповідності до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Заява обґрунтована тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у справі № 812/711/18 зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області внести зміни до наказу від 28.11.2017 № 835 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» із зазначенням в ньому пільгового стажу служби, який складається з: 06 років 04 місяці 12 днів за безпосередню участь в Антитерористичний операції та 01 року 10 місяців 26 днів проходження служби в підрозділах карного розшуку. Отже загальна вислуга років на день звільнення (на 30.11.2017) становить 29 років 03 місяці 23 дні (календарна вислуга років - 21 рік 00 місяців 16 днів + пільгова вислуга - 08 років 03 місяці 08 днів) + 04 роки 09 місяців 01 день (час навчання у вищому навчальному закладі, врахований при нарахуванні пенсії) і становить 34 роки 00 місяців 24 дні (арк. спр. 19-20).

До вказаної заяви позивачем також долучено заяву встановленого зразка про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме з п. «б» на п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 09.10.2018 за № 660/К-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для переведення на пенсію за вислугу років за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» через недостатність вислуги років у календарному обчисленні. (арк. спр. 21).

Також відповідачем 07.11.2018 прийнято рішення № 12 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк. спр. 22).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262).

Пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262 визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в Законі № 2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам, звільненим з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і які на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше, обчисленої на пільгових умовах.

Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 23 календарних роки та 6 місяців і більше, а також міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834), від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907) та від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17 (номер рішення в ЄДРСР 78022536).

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 00 місяців 16 днів.

Відповідно, суд дійшов висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), відповідно до якої позивачу (на думку позивача) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з такого.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262, як правового акта, що має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов'язок відповідача - суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов'язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07.11.2018 за № 12 (ОСОБА_1.), про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за вислугу років за п. «б» ст. 12 на пенсію за вислугу років за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки на день звільнення календарна вислуга років не відповідає умовам призначення такої пенсії, які визначені пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 93404, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області (вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400;) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива