Справа № 826/10768/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2019 року № 826/10768/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна служба геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Думанської О.Л. про накладення штрафу від 17.08.2017 року у виконавчому провадженні №50193023.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 17.08.2017 року за вх. №14048/02/04-17 на його адресу надійшла постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №50193023 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №826/8596/14 від 05.02.2016 про скасування наказу державної служби геології та надр України №78 від 18.03.2014 стосовно ТОВ «Голден деррік» та наказу Державної служби геології та надр України №79 від 18.03.2014 «Про анулювання дії спеціальних дозволів на користування надрами» стосовно ТОВ «Голден Деррік».

Про необґрунтованість оскаржуваної постанови, на думку позивача, свідчить факт направленням відповідачу листа від 04.08.2017 №16795/03/04-17, яким повідомлено державного виконавця про вчинення дій на виконання вимог останнього у межах ВП №50193023.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив та направив до суду відзив, з якого вбачається, що оскаржуване рішення винесено органом виконавчої служби в межах повноважень, в порядку та на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на що просить суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно матеріалів справи, Окружним адміністративним судом міста Києва видано 05.02.2016 виконавчий лист № 826/8596/14 щодо:

- скасування наказу Державної служби геології та надр України № 78 від 18 березня 2014 року «Про скасування наказів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами» стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік»;

- скасування наказу державної служби геології та надр України № 79 від 18 березня 2014 року «Про анулювання дії спеціальних дозволів на користування надрами» стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік».

На підставі вищезазначеного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження № 50193023.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням рішення суду, в межах виконавчого провадження №50193023, державним виконавцем винесено постанову від 03.08.2018, якою до Державної служби геології та надр України застосовано штраф у сумі 5 100,00 грн. та зобов'язано боржника протягом 10-ти робочих днів виконати рішення суду.

Постановою від 17.08.2017 в межах виконавчого провадження №50193023, за невиконання рішення суду та законним вимог державного виконавця без поважних причин, на Державну службу геології та надр накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою державного виконавця, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі редакція, чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п'ятою цієї ж статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з приписами частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вих. № 16795/03/14-17 від 04.08.2017, Державна служба геології та надр України повідомила державного виконавця щодо виконання виконавчого листа від 05.02.2016 № 826/8596/14.

Так, вказаним листом повідомлено, що до електронної інформаційної бази даних спеціальних дозволів на користування надрами внесено відомості про скасування наказу Держгеонадр від 18.03.2014 № 79 «Про анулювання дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині анулювання спеціальних дозволів на користування надрами № 4336 від 07.02.2013, № 4145 від 14.05.2012 та № 4358 від 12.04.2013.

Стосовно виконання судового рішення в частині скасування рішення № 78 від 18.03.2014 «Про скасування наказів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами» та питання видачі спеціальних дозволів на користування надрами, держаному виконавцеві повідомлено, що надрокористувачу повідомлено про необхідність надання підтверджуючих документів щодо сплати вартості геологічної інформації у встановленому порядку.

З наведеного вбачається, що судове рішення в частині скасування рішення № 78 від 18.03.2014 «Про скасування наказів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами» та питання видачі спеціальних дозволів на користування надрами, не виконано.

Відповідності до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

У той же час, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що у відповідності до приписів частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Наведене свідчить, що вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, належить виключно до компетенції суду, а боржник за виконавчим провадженням, в свою чергу, має право звернутися до суду з відповідною заявою. При цьому, законодавець не встановлює обов'язку звернення до суду з відповідною заявою державного виконавця під час примусового виконання виконавчого документу, у випадку надходження до нього заяви боржника про відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що оскільки Державною службою геології та надр України, повторно не виконано вимоги постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження судове рішення, жодних доказів, які підтверджують факт звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та з заявою про відстрочення виконання судового рішення позивачем не надано, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від17.08.2017 в рамках примусового виконання виконавчого листа №826/8596/14 в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 17.08.2017 в рамках виконавчого провадження №50193023.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу, у той час, як відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування виконав та довів правомірність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки, за наслідками розгляду справи по суті суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державної служби геології та надр України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 17.08.2017 (ВП 50193023) відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його підписання за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов