Справа № 814/337/18
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 814/337/18

Провадження № 11-781апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадженнякасаційну скаргу адвоката Козлова Вячеслава Олександровича як представника Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (далі - ПП «ВКП «Каро») на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року (суддя Гордієнко Т. О.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року (судді Федусик А. Г., Зуєва Л. Є., Шевчук О. А.) у справі № 814/337/18 за позовом ПП «ВКП «Каро» до виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області (далі - Виконком), Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Врадіївська РДА), державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконкому (далі - реєстратор) Брагаря Геннадія Йосиповича, реєстратора Потеряйко Олександри Олександрівни, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про скасування рішень та

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ПП «ВКП «Каро» звернулося до суду з позовом до Виконкому, Врадіївської РДА, реєстраторів Брагаря Г. Й. та Потеряйко О. О, в якому просило скасувати:

- рішення Врадіївської РДА від 29 травня 2017 року № 35408771, № 35405927 та № 35407591 про державну реєстрацію за ОСОБА_8 права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3;

- рішення реєстраторів від 26 грудня 2017 року № 38947362, № 38946297, № 38947603, якими відмовлено в реєстрації права оренди вказаних земельних ділянок за позивачем.

Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 09 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник ПП «ВКП «Каро» в касаційній скарзі зазначив, що суди під час розгляду справи порушили норми процесуального права. На думку скаржника, предметом позову є оскарження дій державних реєстраторів, вчинених при виконанні службових обов'язків під час проведення реєстраційних дій, а відтак ця справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. На підставі викладеного скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 21 травня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 27 червня 2018 року справу передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 30 серпня 2018 року прийняла до розгляду цю справу та на підставі пункту 3 частини першої статті 345 КАС України призначила її до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників.

У відзиві на касаційну скаргу третя особа ОСОБА_7 просить залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Відповідачі відзивів на касаційну скаргу не надіслали.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

З адміністративного позову вбачається, що 10 та 30 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ПП «ВКП «Каро» укладено договори оренди землі, відповідно до яких позивач прийняв у строкове платне користування земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на п'ятнадцять років.

19 грудня 2017 року ПП «ВКП «Каро» подало до Виконкому заяви про державну реєстрацію за підприємством права оренди вказаних земельних ділянок.

26 грудня 2017 року реєстраторами прийнято рішення № 38947362, № 38946297, № 38947603, якими відмовлено в реєстрації за ПП «ВКП «Каро» права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

З позову також убачається, що 23 травня 2017 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 укладено договори оренди земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами строком на 10 років.

29 травня 2017 року Врадіївська РДА прийняла рішення № 35408771, № 35405927 та № 35407591 про державну реєстрацію за ОСОБА_8 права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Не погодившись із рішеннями реєстраторів від 26 грудня 2017 року № 38947362, № 38946297, № 38947603 та рішеннями Врадіївської РДА від 29 травня 2017 року № 35408771, № 35405927, № 35407591, ПП «ВКП «Каро» звернулося до суду з цим позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, Миколаївський окружний адміністративний суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, керувався тим, що цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим цей висновок судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, ПП «ВКП «Каро» звернулося до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного, на думку позивача, права користування земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, розташованими в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області.Отже, цей позов подано на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено договори оренди спірних земельних ділянок строком на 10 років, які зареєстровано 29 травня 2017 року Врадіївською РДА.

Таким чином, виникнення спірних правовідносин обумовлено не стільки незгодою позивача з рішеннями відповідачів як суб'єктів, наділених владно-управлінськими функціями, скільки з правом ОСОБА_7 на оренду вказаних земельних ділянок, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Ураховуючи, що цей позов направлено на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин, а також беручи до уваги факт існування договору оренди спірних земельних ділянок, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_7, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим.

Оскарження рішень про державну реєстрацію права оренди спірних земельних ділянок за третьою особою, так само як і оскарження рішень реєстраторів про відмову в реєстрації цих земельних ділянок за ПП «ВКП «Каро», є захистом прав позивача на оренду земельних ділянок від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він може вирішуватися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від того, чи буде залучений до участі у справі орендодавець (фізична особа) як відповідач.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 та 18 вересня 2018 року у справах № 823/2042/16 та № 823/218/17.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки оскаржувані судові рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а правових висновків судів попередніх інстанцій скаржник не спростував, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу адвоката Козлова Вячеслава Олександровича як представника Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук Л. І. Рогач

Д. А. Гудима І. В. Саприкіна

О. Р. Кібенко О. М. Ситнік

В. С. Князєв В. Ю. Уркевич

Л. М. Лобойко О. Г. Яновська