Справа № 805/1665/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року справа №805/1665/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Арабей Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року (головуючий у суді 1-ї інстанції Шинкарьова І.В.) у справі №805/1665/18-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення через скорочення штату, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.28-40) просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 12 лютого 2018 року № 3 о/с л/к «По особовому складу» про звільнення з 12 лютого 2018 року в запас із постановкою на військовий облік, за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) старшого сержанта ОСОБА_3, міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області;

- поновити позивача на посаді міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 12 лютого 2018 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», на рівнозначну, нижчу або вищу посаду;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення позивачу за час вимушеного прогулу, з дати звільнення по дату поновлення на посаді.

В обґрунтування позову зазначив, що ГУ МВС України в Донецькій області порушило норми ст.49-2 Кодексу законів про працю України - не виконав обов'язку щодо подальшого працевлаштування позивача.

Відповідачами не запропоновано позивачу для працевлаштування жодної із наявних посад у Бахмутському ВП ГУНП України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 12 лютого 2018 року № 3 о/с л/к «по особовому складу» про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 12 лютого 2018 року.

ОСОБА_3 поновлено на посаді міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Донецькій області з 13 лютого 2018 року.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції України в Донецькій області розглянути кандидатуру ОСОБА_3 на зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» на рівнозначну, вищу або нижчу посаду, яку він обіймав під час проходження служби в міліції.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області ОСОБА_3 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 13 лютого 2018 року до постановлення судового рішення в сумі 2 597, 38 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - ГУ Національної поліції в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. В зв'язку з утворенням територіальних органів Національної поліції та ліквідацією територіальних органів МВС України, позивача під особистий підпис було попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням штату.

В зв'язку із скороченням всього штату та ліквідацією всіх структурних підрозділів ГУМВС України в Донецькій області позивачу не були запропоновані посади.

2. Прийом на службу в Національну поліцію здійснюється виключно відповідно до наказу МВС України від 25.12.2015 року № 1631 «Про організацію добору (конкурсу) та просування по службі», відповідно до якого особа, яка виявила бажання взяти участь у конкурсі, подає заяву про участь в конкурсі та інші документи, які визначені статтею 54 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин п.9 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію» , оскільки Закон опубліковано 07.08.2015 року, тому застосування цього пункту в даному випадку неправильно.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (код ЄДРПОУ № 08592158) зареєстроване як юридична особа 10 липня 1994 року, про що 30 листопада 2006 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 022578. З 10 листопада 2015 року ГУ МВС України в Донецькій області перебуває в стані припинення.

На час розгляду справи запис про державну реєстрацію припинення ГУ МВС України в Донецькій області як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесений, що підтверджується відомостями з онлайн сервісу отримання відомостей з ЄДР.

Головне управління Національної поліції в Донецькій області () зареєстроване як юридична особа 7 листопада 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером номер запису: 1 012003.

Позивач з 01 березня 2009 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України, 24 лютого 2015 року, згідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області № 58 о/с - звільнений зі служби з органів внутрішніх справ (арк. справи 19).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_3 поновлено на посаді міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 24 лютого 2015 року. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 24 лютого 2015 року № 58 о/с по особовому складу про звільнення ОСОБА_3 (арк. справи 112-116).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 листопада 2018 року за № 23 о/с лк «по особовому складу», на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 23 листопада 2017 року № 13 лк та постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, скасований пункт наказу ГУМВС України в Донецькій області від 24 лютого 2015 року № 58 о/с в частині звільнення, з 24 лютого 2015 року поновлений старший сержант міліції ОСОБА_3 на посаді міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управлінням МВС України в Донецькій області (арк. справи 13).

Листом Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 листопада 2018 року за вихідним № 131 лк, ОСОБА_3 повідомлено, що наказом від 23 листопада 2017 року його поновлено на посаді міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області з 24 лютого 2015 року. В зв'язку з чим, для вирішення питання подальшого проходження служби необхідно прибути до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області . В зазначеному листі, позивачу повідомлений порядок прийому на службу в Національну поліцію (арк. справи 15-16).

Крім цього, ГУ МВС України в Донецькій області позивачу 23 листопада 2017 року направлено попередження про наступне вивільнення, в якому зазначено, що згідно з наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388 його посада підлягає скороченню, у зв'язку з чим, керівництво ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області попереджає про майбутнє звільнення із займаної посади відповідно до пункту 63 «з» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за минуванням двух місяців згідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України (арк. справи 14).

Листом Головного управління МВС України в Донецькій області від 14 грудня 2017 року за № 304/лк, позивача повідомлено про скорочення його посади згідно з наказом МВС України від 26 листопада 2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання», та запропоновано проходити службу у ліквідаційній комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУМВУС України в Донецькій області (арк. справи 17).

Як свідчить витяг з Наказу № 3 о/с лк від 12 лютого 2018 року «по особовому складу», відповідно до Положення служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 12 лютого 2018 року (арк. справи 21).

Суд першої інстанції, визнаючи протиправним та скасовуючи наказ про звільнення позивача застосував до спірних правовідносин п.9 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію».

Поновлюючи позивача на посаді суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи Управління МВС України в Донецькій області перебувало в стані припинення, отже, не припинено.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) зі працевлаштування працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Оцінка суду.

Відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як визначено пунктом 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення». Закону України «Про Національну поліцію» набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України «Про Національну поліцію» опублікували 6 серпня 2015 року та він набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Водночас, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17- 18 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону набрали чинності з наступного дня після опублікування - з 7 серпня 2015 року.

Позивача звільнено з органів внутрішніх справ у зв'язку зі скороченням штатів.

Скорочення штату в ГУ МВС як підстава звільнення працівників цього відомства пов'язана з утворенням Національної поліції та її територіальних органів і скороченням у зв'язку з цим всіх посад органів МВС, зокрема в Донецькій області.

Згідно п.8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Як визначено пп.9,10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що тримісячний строк для подання заяви щодо проходження служби в поліції завершився 6 листопада 2015 року.

Проте, позивач на час опублікування Закону України «Про Національну поліцію» та у період до 06.11.2015 року не перебував на службі в зв'язку з незаконним звільненням, був поновлений на підставі судового рішення тільки 16.11.2017 року, отже своїм правом, визначеним у пп.9,10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» позивач не скористався, заяву або рапорт про намір проходити службу в поліції позивач не подавав.

Однак, після поновлення позивача на посаді він приступив до запропонованої ГУ МВС роботи та проходив службу у відділі кадрів ліквідаційної комісії Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Разом з тим, на підставі ст.18 Закону України «Про міліцію» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням, затвердженим Кабінетом міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, на час спірних правовідносин в редакції від 28 жовтня 2015 року №885 (далі Положення №114)

Відповідно до пп. "з" пункту 63 Положення №114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

З огляду на викладене, а також за змістом положень спеціального законодавства, яке регулює правовідносини щодо проходження служби особами рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ, звільнення працівника у зв'язку зі скороченням штатів покладає на роботодавця певні зобов'язання щодо належного повідомлення такого працівника про звільнення, а також вжиття заходів з метою його працевлаштування.

Дійсно, в силу положень ст..49-2 КЗпПв позивач був повідомлений про можливе звільнення через скорочення штатів за два місяці до дня вивільнення - 23.11.2017 року.

Проте, за змістом п.63 «з» Положення №114 звільнення у зв'язку зі скороченням штатів допускається лише за відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, з огляду на положення пп.9,10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» ГУ МВС України в Донецькій області повинно було запропонувати позивачу наявні в органах поліції посади рівнозначні, вищі або нижчі ніж посада, яку обіймав позивач під час проходження служби в міліції.

Таким чином, відповідач ГУ МВС України в Донецькій області не дотримався процедури звільнення, тому не можна вважати, що звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штатів відбулось правомірно навіть за відсутності факту надання позивачем заяви про намір продовжувати службу в органах поліції.

На підставі викладеного, суд не приймає доводи апелянта про помилковість застосування до спірних правовідносин п.9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», оскільки, як зазначалося вище, позивач на час опублікування Закону України «Про Національну поліцію» та у період до 06.11.2015 року не перебував на службі в зв'язку з незаконним звільненням, був поновлений на підставі судового рішення тільки 16.11.2017 року, отже своїм правом, визначеним у пп.9,10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» позивач не скористався.

Також суд не приймає доводи апелянта, що прийом на службу в Національну поліцію здійснюється виключно на підстави заяви особи, яка виявила бажання взяти участь у конкурсі, оскільки позивачу взагалі не було запропоновано вакантних посад в органах поліції.

Вирішуючи питання про правомірність звільнення при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, варто мати на увазі, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Такий правовий висновок неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14), а також зазначений висновок висловив Верховний Суд в постанові від 15.11.2018 року (справа №826/27344/15).

Згідно положень пункту 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Ліквідація пов'язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов'язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях.

Отже, при повній ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується, крім працівників відносно яких діють обмеження на звільнення, тобто пряма заборона на звільнення перелічених працівників, оговорена в Законі.

Тому, якщо ліквідовано ГУ МВС з одночасним створенням іншого органу (ГУ НП), який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, то зобов'язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу.

На підставі викладеного, є неприйнятними доводи апелянта про повну лівквідацію територіальних органів МВС України та, як наслідок, не запропонування йому посад.

Підсумовуючи викладене суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог: скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та зобовязання запропонувати позивачу посади відповідно до п.9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, тому не дає оцінку правильності розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки в цій частині судове рішення не оскаржується.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції на час постановлення судового рішення правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

При цьому судом під час апеляційного розгляду встановлено наступне.

Підставою для поновлення ОСОБА_3 на посаді міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управлінням МВС України в Донецькій області та видання наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 листопада 2018 року за № 23 о/с лк «по особовому складу» є постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року.

Між тим, постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, залишено в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказів ГУМВС України в Донецькій області від 24.02.2015 року №58 о/с, від 16.02.2015 року №352 про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ.

На виконання постанови Верховного Суду від 26.09.2018 року Головним управлінням МВС України в Донецькій області прийнято наказ від 23.10.2018 року №28 о/с, яким скасовано пункт 1 наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 листопада 2018 року за № 23 о/с в частині поновлення ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ, пункт 2 наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 12.02.2018 року №3 о/с в частині звільнення ОСОБА_3, наказ ГУМВС України в Донецькій області від 30.08.2018 року №24 о/с в частині поновлення ОСОБА_3 та зазначено вважати позивача звільненим з органів внутрішніх справ у запас ) із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) старшого сержанта міліції ОСОБА_3 - міліціонера - водія обслуговуючого персоналу і охорони Єнакіївського міського відділу Головного управлінням МВС України в Донецькій області 24 лютого 2015 року.

Підстава: постанова Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі №805/1209/17-а.

Однак, зазначені обставини виникли після прийняття судом першої інстанції рішення від 09 серпня 2018 року, тому не можуть під підставами для його скасування з огляду на положення ч. 1 ст. 317 КАС України, відповідно до яких підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Також у суда відсутні підстави для визнання нечинним рішення суду першої інстанції повністю або частково відповідно до п.4 ч.1 ст.315 КАС України, оскільки Кодексом адміністративного судочинства не визначені випадки та підстави визнання такого судового рішення нечинним.

Відсутні підстави й для закриття провадження по справі відповідно до п.4 ч.1 ст.315 КАС України та п.7 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 12.02.2018 року №3 о/с, який просив скасувати позивач, не скасовувався рішенням суду, що набрало законної сили.

В даному випадку Верховним Судом скасовано судове рішення, яке стало підставою для поновлення ОСОБА_3 з 24.02.2015 року та видання в подальшому відповідачем спірного наказу, який оскаржується в межах цієї справи.

В даному випадку наявність постанови Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі №805/1209/17-а є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до п.3 ч.2 ст.361 КАС України.

Як визначено п.1 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачем є службові особи, які у значенні ЗУ «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі №805/1665/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі №805/1665/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 січня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова