Справа № 645/4954/15-а
Суддя: Бабкова Т. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4954/15-а
Провадження № 2-а/645/5/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Бабкової Т.В.,

при секретарі - Малій О.Л.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 26.11.2018 року ОСОБА_2,

представника відповідача Харківської митниці Державної фіскальної служби України на підставі довіреності від 07.02.2018 року Захарової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернулася з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил №089/80700/15 від 26.05.2015 року про визнання її винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 549 120,39 грн. та закрити провадження у справі.

В обгрунтування позову зазначає, що спірне рішення прийнято митним органом в порушення положень підпункту 197.1.25. пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України, статей 255, 485, 486, 489 Митного кодексу України. Вказує, що декларування ввезеного товару (видавничої продукції) здійснено нею, як митним брокером компанії - отримувача товару, відповідно до вимог чинного законодавства із застосуванням встановлених пільг та преференцій для ввезення на митну територію України книжок вітчизняного виробництва, тобто без обкладання податком на додану вартість.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 26.11.2018 року ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав. Не заважаючи на фактичну відсутність заперечень відповідача стосовно заявлених позовних вимог, просив суд з урахуванням позиції Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 31.07.2018 року, з приводу правомірності застосування пільги з опадаткування податком на додану вартість операцій з ввезення на митну теріторію України книжок вітчизняного виробництва, при ухваленні рішення у справі також врахувати наступні доводи позивача.

Згідно розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 (надалі - Порядок), у графі 44 «Додаткова Інформація/Подані документи/ Сертифікати і дозволи» зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи, зокрема документи про походження товару відповілно до частини другої статті 43 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 43 Митного кодексу України країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

У графі 44 «Додаткова Інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» Порядку вказано, що «Відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії».

Відповідно до Розділу 7 «Документи, що підтверджують країну походження» Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», коду документа «7006» відповідає Сертифікат про походження товару форми СТ-1.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (частина 3 статті 43 Митного кодексу України).

Саме оригінал сертифікату СТ-1 про вітчизняне походження товарів і був наданий митному органові у якості додаткових, обов'язкових документів до митної декларації ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року, що підтверджується інформацією, зазначеною у графі 44 митної декларації, а саме «7006 RUUA 03/03/15», де «7006» - код документу згідно вищезазначеного класифікатора, «ІПДІА » - номер документу та «03/03/15» - дата документу (інформація зазначена у графі 44 МД-3 та МД-6). Під час подання митної декларації, оформлення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тривалого розгляду справи у судових інстанціях вітчизняне походження даних товарів відповідачем під сумнів не ставилось. У судових засіданнях той факт, що товар є українського походження представниками відповідача не заперечувався оскільки в розпорядженні відповідача з початку оформлення митної справи наявний оригінал сертифікату походження товару.

У відповідності до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Слід додати, що відповідач заперечував проти застосування преференції з податку на додану вартість виключно через власне трактування підпункту 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу УКраїни, при цьому погоджуючись із вітчизняним характером походження товару, заявленого до митного оформлення.

Представник відповідача підтримав поданні до суду письмові заперечення, пояснив, що постанова є обґрунтованої, законною, при її винесенні враховані всі обставини справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.529 Митного кодексу України постанова митниці про порушення митних правил може бути оскаржена, зокрема, до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.

Положеннями частини 1 ст. 286 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. (ч.1 ст. 25 КАС України).

Судом встановлено, що 13.03.2015 року у відношенні представника митного брокера ТОВ «Сінтал плюс» ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил № 89/80700/15. 26.05.2015 року заступником начальника Харківської митниці ДФС за результатом розгляду матеріалів по справі про адміністративне правопорушення, в тому числі протоколу, була прийнята постанова про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 549 120,39 грн.

Відповідно до вказаної постанови 05.03.2015 року позивачем було надано ЕМД типу ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 на товар № 1 «книги (друковані, зброшуровані), художня література…» та товар № 3 «словники та енциклопедії (друковані, зброшуровані)». У вказаній митній декларації позивачем, за встановленою формою було заявлено преференцію за кодом 143 «Постачання (передплата) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробництва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови» - умовне нарахування ПДВ в розмірі 183 040,13 грн.

Під час проведення процедур митного контролю застосування преференції по сплаті ПДВ за кодом «143» підтверджено не було, оскільки 13.02.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підготовлення, виготовлення, розповсюдження книжок та періодичних видань друкованих засобів масової інформації вітчизняного виробництва». Законом змінено підпункт 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 («Операції, звільнені від оподаткування») Податкового кодексу України та викладено його у новій редакції: «197.1.25. постачання (передплати) та доставка періодичних видань друкованих засобів масової інформації (крім видань еротичного характеру) вітчизняного виробництва, підготовлення (літературне, наукове і технічне редагування, коригування, дизайн та верстка), виготовлення (друк на папері чи запис на електронному носієві), розповсюдження книжок, у тому числі електронного контенту (крім видань еротичного характеру) вітчизняного виробництва, учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови вітчизняного виробництва на митній території України».

У той же час Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» преференція за кодом 143 надається у разі постачання (передплати) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробництва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови.

Загальна сума недоборів податків і зборів відповідно до розрахунку по курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення склала 183 040,13 грн.

Оскільки позивач є посадовою особою та згідно зі своїми обов'язками повинен своєчасно отримувати та надавати митному органу достовірні відомості про заявлений до митного контролю та оформлення товар, але в порушення вимог ст.ст. 257, 266 Митного Кодексу України не заявив за встановленою формою необхідні для митного контролю правдиві відомості стосовно застосування преференції до товару, зазначений факт був кваліфікований Харківською митницю ДФС як вчинення дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, тобто вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.257 Митного Кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ст.266 Митного Кодексу України декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно до ст.458 Митного Кодексу України порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги, кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В наданих по суті порушення поясненнях під час провадження у справі про порушення митних правил позивач - ОСОБА_1 наголошувала, що у будь-якому разі не мала наміру заявляти у митній декларації неправдиві відомості, а керувалась нормами законодавства. Вважає, що податкова пільга була заявлена цілком законно, оскільки нова редакція закону, а саме підпункт 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу Укпаїни, лише розширила перелік операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість. Крім того, при внесенні 143 коду пільги у графу «36» митної декларації узято до уваги положення «Класифікатору звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011.

За таких обставин суд приходить до висновку, що спір виник в результаті неоднакового розуміння сторонами вимог чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що призвело до неможливості виробити узгоджене рішення щодо взаємних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 13.02.2015 року підписано Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підготовлення, виготовлення, розповсюдження книжок та періодичних видань друкованих засобів масової інформації вітчизняного виробництва». Згідно пункту 2 даного Закону цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Закон опубліковано у газеті «Голос України» 04.03.2015 року.

Таким чином, на день подання позивачем митної декларації, нова редакція зазначеної норми Податкового кодексу набрала чинності.

Згідно з підпунктом 197.1.25. пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до набрання чинності Закону від 13.02.2015 року «постачання (передплати) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови вітчизняного виробництва, доставки таких періодичних видань друкованих засобів масової інформації на митній території України.»

Відповідно до підпункту 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України в редакції Закону від 13.02.2015 року «197.1.25. постачання (передплати) та доставка періодичних видань друкованих засобів масової інформації (крім видань еротичного характеру) вітчизняного виробництва, підготовлення (літературне, наукове і технічне редагування, коригування, дизайн та верстка), виготовлення (друк на папері чи запис на електронному носієві), розповсюдження книжок, у тому числі електронного контенту (крім видань еротичного характеру) вітчизняного виробництва, учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови вітчизняного виробництва на митній території України».

Таким чином, нова редакція зазначеного Закону, стосовно книжок, замість операції із постачання (передплати) книжок (крім видань еротичного характеру) на митній території України, передбачає операції підготовлення, виготовлення, розповсюдження книжок вітчизняного виробництва на митній території України. Така ж зміна переліку операцій стосується словників вітчизняного виробництва.

Відповідно до пояснень позивача, товари, митне оформлення яких було заявлено шляхом подання митної декларації, а саме товар № 1 «книги (друковані, зброшуровані), художня література…» та товар № 3 «словники та енциклопедії (друковані, зброшуровані)» є товарами, які підготовлено та виготовлено на митній території України, тобто є товарами вітчизняного виробництва.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.05.2015 року, тобто до винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил № 089/80700/15 від 26.05.2015 року, відповідачу була надана податкова консультація Спеціалізованої ДПІ з ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів від 14.05.2015 року № 4395/10/28-09-49-23 з приводу спірного питання звільнення книжок вітчизняного виробництва від сплати податку на додану вартість під час їх ввезення на митну територію України.

Згідно з пп. 14.1.172 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до пункту 52.1. статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Враховуючи, що податкова консультація надана Дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», яке є отримувачем товарів, поданих позивачем до митного оформлення, суд вважає дану консультацію, оформлену листом № 4395/10/28-09-49-23 від 14.05.2015 року належним та допустимим доказом в адміністративній справі.

З даного висновку податкового органу вбачається, що враховуючи пункти 197.1 та 197.4 статті 197 Податкового кодексу, операції із ввезення на митну територію України книжок вітчизняного виробництва (крім видань еротичного характеру), які виготовлені (надруковані на папері) на митній території України, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Вказаний висновок податкового органу залишився поза увагою відповідача під час розгляду справи про порушення митних правил та ухвалення оскаржуваної постанови.

Класифікатор звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011. Цей наказ розроблений та затверджений відповідно до статті 454 Митного кодексу України та пункту 5 Порядку ведення відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.05.2012 року № 623.

Згідно частини 1 статті 453 Митного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, розробляє, затверджує, впроваджує та здійснює ведення відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи - нормативно-технічних документів, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій.

Таким чином, у процесі оформлення митної декларації, позивач повинен використовувати вказаний класифікатор.

У п. 73 зазначеного класифікатору у графі «назва товару» зазначено «Постачання (передплата) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробництва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови», а у графі «Податок на додану вартість «Підстава для надання пільги» зазначено «Податковий кодекс України, розділ V, стаття 197, пункт 197.1, підпункт 197.1.25», код пільги - 143.

Таким чином, Класифікатор звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України у якості підстави для надання пільги вказує, підпункт 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України. Однак, у графі «назва товару» приведений текст підпункту 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо підготовлення, виготовлення, розповсюдження книжок та періодичних видань друкованих засобів масової інформації вітчизняного виробництва» від 13.02.2015 року.

Вказане свідчить про те, що до зазначеного класифікатору не внесені зміни у відповідності до нової редакції підпункту 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 5 Порядку ведення відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 травня 2012 року № 623, затвердження відомчих класифікаторів, внесення до них змін і доповнень, а також затвердження у разі потреби методичних рекомендацій щодо їх застосування здійснюються Міністерством фінансів України.

За таких обставин судом відхиляються, як безпідставні, доводи відповідача про буцім-то розрізнення законодавцем понять постачання (передплати) та розповсюдження книжок вітчизняного виробництва для цілей звільнення від обкладання податком на додану вартість, приймаючи до уваги, що таку позицію як позивача, так і судів, що попередньо розглядали справу, погодився Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.07.2018 року.

З цього приводу Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.07.2018 року зазначив, що логічно-граматичний та порівняльний правовий аналіз норми підпункту 197.1.25. пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України (зіставлення з попередньою редакцією) свідчить про те, що від оподаткування податком на додану вартість рівною мірою звільнені операції як з постачання, так і операції з підготовлення, виготовлення та розповсюдження книжок вітчизняного виробництва.

Класифікатор звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011, що розроблений та затверджений відповідно до статті 454 Митного кодексу України та пункту 5 Порядку ведення відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.05.2012 року № 623).

Відповідно, у процесі оформлення митної декларації, позивач повинен був використовувати вказаний класифікатор.У пункті 73 зазначеного класифікатору (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) у графі «назва товару» зазначено «Постачання (передплата) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробництва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови», а у графі «Податок на додану вартість «Підстава для надання пільги» зазначено «Податковий кодекс України, розділ V, стаття 197, пункт 197.1, підпункт 197.1.25», код пільги -143.

_

Крім того, сукупний аналіз вимог пунктів 197.1. та 197.4. статті 197 Податкового кодексу України свідчить про те, що від оподаткування податком на додану вартість звільнені також і операції з ввезення на митну територію України книжок вітчизняного виробництва, про що зазначено у наведеному вище роз'ясненні податкового органу.

Таким чином, позивач мала право при декларуванні товару вказати в митній декларації про наявність відповідної пільги, за умови, що книжкова продукція є вітчизняного виробництва.

Судовим розглядом встановлено, що застосування 143 коду пільги в обкладенні товару 1,3 вітчизняного виробництва податком на додатну вартість було здійснено позивачем при поданні до митного оформлення митної декларації ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року, а.с. 184 - 187.

У відповідності до частини 5,6 статті 257 Митного Кодексу України формат митних декларацій, що подаються як електронні документи, базується на міжнародних стандартах електронного обміну даними. Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 (надалі - Порядок), у графі 44 «Додаткова Інформація/Подані документи/ Сертифікати і дозволи» зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи, зокрема документи про походження товару відповілно до частини другої статті 43 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 43 Митного кодексу України походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

У графі 44 «Додаткова Інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» Порядку вказано, що «Відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії».

Відповідно до Розділу 7 «Документи, що підтверджують країну походження» Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», коду документа «7006» відповідає Сертифікат про походження товару форми СТ-1.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (частина 3 статті 43 Митного Кодексу України).

Саме оригінал сертифікату СТ-1 про вітчизняне походження товарів і був наданий митному органові у якості додаткових, обов'язкових документів до митної декларації ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року, що підтверджується інформацією, зазначеною у графі 44 митної декларації, а саме «7006 RUUA 03/03/15», де «7006» - код документу згідно вищезазначеного класифікатора, «ІПДІА » - номер документу та «03/03/15» - дата документу (інформація зазначена у графі 44 МД-3 та МД-6), а.с. 33.

Факт надання позивачем до митної декларації ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року сертифікату СТ-1 про вітчизняне походження товарів з боку преставника відповідача в судовому засіданні не заперечувався, копія сертифікату, що зберігається в матеріалах митної справи була залучена представником відповідача до матеріалів справи.

Зміст сертифікату СТ-1 підтверджує вітчизняне походження товарів торгівельної марки «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», виробником якого є Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», що розташовується за адресою: Україна, м.Харків, пр. Гагаріна, буд.20-А, яке в данному випадку здійснювало ввезення на теріторію України товару власного виробництва з теріторії Російської Федерації відповідно до міжнародної товаро-транспортної накладної та контракту №12/408 К від 03.09.2008 року з відповідними додатковими угодами до нього, а.с. 35-44, 195-197.

В судовому засіданні представник відповідача факт надання представником митного брокера ОСОБА_1 одночасно з поданням митної декларації ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року на підтвердження вітчизняного походження товарів торгівельної марки «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» сертифікату СТ-1 не заперечувала. В той же час зауважила, що на підставі чинних роз»яснень митні органі достоменно перевіряють країну походження товару виключно під час його безпосереднього огляду при ввезенні на митну теріторію України. На теперяшній час товар, зазначений у митній декларації ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року, був ввезений на теріторію України у травні 2016 року на підставі митної декларації Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» та реалізований до обігу на теріторії України. В той же час не заперечувала, що при його ввезенні у травні 2016 року митними органами огляд вказаного товару повинен був проводитися в беззаперечному порядку, даних щодо невідповідностей доданих до митних документів про походження товару його фактичному походженню, зазначених на книжковій продукції, не виявлено.

Твердження представника митного органу узгоджуються із з*ясованими в судовому засіданні данними про те, що після 05.03.2015 року книжкова продукція торгівельної марки «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» був ввезений шляхом подання митної декларації особисто Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», при цьому картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні пропуску вказаного товару Харківської митниці Державної фіскальної служби України було скасовано у судовому порядку на підставі Постанови Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року (набрало законної сили), заперечень щодо навності приференції в оподаткуванні товару при його ввезенні та огляді на митну територію України у зв*язку із відчізняним походженням товару митні органи не висували. На теперішній час ввезена книжкова продукція реалізована до обігу на теріторії України.

Таким чином, будь-які сумніви представника митного органу щодо відчизняного походження товару, що підтверджувалося кожного разу під час подання митних декларації шляхом додавання сертифікату СТ-1 є безпідставними та мають явно вирогідний характер.

Таким чином, суд приходить до висновку, що операції із ввезення на митну територію України книжок вітчизняного виробництва (крім видань еротичного характеру) та словників, тобто товарів, зазначених у пп. 197.1.25 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, які виготовлені на митній території України, з приводу якої ОСОБА_1 подано до митного органу митну декларацію ІМ/40/ДЕ № 807100001/2015/000736 від 05.03.2015 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 Митного Кодексу України, пов'язаного із заявленням в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів неправдивих відомостей, характеризується умислом. При цьому, законодавець у вказаній правовій нормі чітко передбачив конкретну мету як обов'язкову ознаку складу правопорушення - намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розміру. В даному випадку мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка, проте, є для нього бажаною.

Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи. При цьому, мета може бути тільки у правопорушеннях, що вчиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку. Відсутність такої обов'язкової мети виключає склад адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. 485 Митного кодексу України випливає, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Поведінка позивача, а саме зазначення у митій декларації податкової преференції, передбаченої, класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011, подані під час адміністративного та судового розгляду справи пояснення, свідчать про відсутність в його діях умислу, спрямованого на протиправне ухилення від сплати митних платежів.

Відповідач ні в протоколі, ні в постанові про притягнення до відповідальності не вказав переконливих доказів протиправності дій позивача, доказів вини позивача у формі умислу чи необережності, того що дії позивача були спрямовані саме на заявлення в митній декларації неправдивих відомостей для досягнення мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів, які підпадають під ознаки порушень, передбачених ст. 485 Митного Кодексу України України.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що дії позивача відповідали вимогам Закону, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, не доведена та в її діях відсутній склад вказаного порушення.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивач не мав на меті вчинити дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, діяв відповідно до вимог законодавства, то в даному випадку, накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ст. 485 Митного Кодексу України є безпідставним.

Відповідно до ст.531 Митного Кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення. Підставами для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення за порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини.

Згідно із ст. 495 Митного Кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем таких даних в судовому засіданні не наведено. Вирішуючи питання про притягненням позивача до відповідальності за порушення вимог ст. 485 Митного кодексу України відповідач керувався виключно припущеннями.

Позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 71, 160-162, 171-2 КАС України, ст.10, п.1 ст.247 КУпАП, ст. ст. 458, 485, 530, 531 Митного Кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил за № 089/80700/15 від 26.05.2015 року - задовольнити.

Скасувати Постанову в справі про порушення митних правил № 089/80700/15 від 26.05.2015 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 549 120,39 грн.

Провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана Харківському апеляційному адміністративному суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Відповідач - Харківська митниця Державної фіскальної служби України, місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2019 року.

Суддя -