Справа № 826/20082/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 січня 2019 року № 826/20082/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Почайна»
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича
треті особи:Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько - англійське підприємство з іноземною інвестицією «Соломія»
провизнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Почайна» (далі по тексту - позивач, ПП «Почайна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (далі по тексту - відповідач, Уповноважена особа Фонду), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа 1, Фонд), Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько - англійське підприємство з іноземною інвестицією «Соломія» (далі по тексту - третя особа, ТОВ СП «Соломія»), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, оформлене наказом №194/4 від 03 червня 2016 року «Про поновлення в бухгалтерському обліку операцій за договорами, визнаних нікчемними» в частині застосування наслідків нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню грошових коштів в розмірі 1 330 310,01 грн з поточного рахунку ТОВ СП «Соломія» на рахунок Приватного підприємства «Почайна» за договором безпроцентної позики від 01 березня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог ПП «Почайна» послалося на те, що 20 червня 2008 року між ВАТ КБ «Хрещатик» та ПП «Почайна» укладено договір №7552 банківського рахунку юридичної особи, відповідно до умов якого Банк зобов'язався, зокрема, здійснювати розрахункові операції клієнта та забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта.

22 червня 2015 року між ПАТ КБ «Хрещатик» та ПП «Почайна» укладено договір №19-12-15 про овердрафтне кредитування, відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у формі овердрафт шляхом проведення платежів позичальника на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку позичальника №7552 у ПАТ КБ «Хрещатик» у межах встановленого ліміту овердрафту в сумі 2 500 000,00 грн в термін до 18 грудня 2015 року зі сплатою процентів за користування овердрафтом, виходячи зі ставки 35% річних.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено зобов'язання позичальника погашати (обнулити) заборгованість за овердрафтом не пізніше ніж через 30 календарних днів із дня виникнення заборгованості та в останній день дії Договору, а також встановлено, що заборгованість вважається погашеною (обнуленою) у тому випадку, якщо на кінець роботи Банку в системі електронних платежів Національного банку України залишок на поточному рахунку позичальника буде нульовим або кредитовим.

01 квітня 2016 року позивачем на виконання пункту 5.1. кредитного договору забезпечено погашення (обнуління) заборгованості за овердрафтом за рахунок надходжень грошових коштів від контрагентів позивача, в тому числі. За рахунок надходження на поточний рахунок позивача фінансової допомоги від ТОВ СП «Соломія» відповідно до договору №0103 поворотної фінансової допомоги від 01 березня 2016 року.

Відповідно до виписки ПАТ КБ «Хрещатик» вихідний залишок по рахунку позивача №7552 станом на 01 квітня 2016 року становив 6 000,00 грн.

Тобто, на думку позивача, станом на 01 квітня 2016 року його поточний рахунок був кредитовим та заборгованість за овердрафтом - погашеною (обнуленою).

05 квітня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», на підставі якого розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «Хрещатик» Костенку І.І.

08 квітня 2016 року, зважаючи на погашення овердрафту, позивач звернувся до відповідача з листом за вих.№5772, в якому повідомив про дострокове розірвання кредитного договору, а також звернувся із проханням нарахувати відсотки за користування кредитними коштами за квітень 2016 року.

10 травня 2016 року позивачем, на підставі наданого Банком розрахунку, здійснено сплату відсотків по овердрафту за квітень 2016 року.

На думку позивача, ним 10 травня 2016 року повністю виконані зобов'язання за Договором №19-12-15 про овердрафтне кредитування від 22 червня 2015 року, а саме погашено (обнулено) заборгованість за кредитом овердрафт та сплачено відсотки за користування кредитом.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03 червня 2016 року №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 06 червня 2016 року до 05 червня 2016 року та призначено уповноважено особу Фонду Костенка І.І., якому делеговано всі повноваження ліквідатора Банку.

10 червня 2016 року позивач дізнався про те, що відповідачем скасовано вхідний платіж від ТОВ СП «Соломія» від 01 квітня 2016 року за договором №0103 поворотної фінансової допомоги від 01 березня 2016 року на суму 1 330 319,01 грн з формулюванням «Перерахування коштів відповідно до Наказу №194/4 від 03 червня 2016 року та Протоколу №13 від 03 червня 2016 року».

15 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. №5934 щодо роз'яснення причин скасування вказаного вище вхідного платежу.

Листом від 14 червня 2016 року за вих. №20/4459/1 відповідач повідомив позивача про те, що Наказом від 03 червня 2016 року визнано нікчемним правочин переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійснений банком 01 квітня 2016 року за договором фінансової допомоги укладеним 01 квітня 2016 року ПП «Почайна» з ТОВ СП «Соломія» з рахунку №533 на рахунок №7552 в сумі 1 330 319,01 грн, у зв'язку з чим відповідач повідомив позивача про нікчемність вищезазначених договорів та трансакцій.

Позивач вважає дії відповідача щодо визнання нікчемними операцій (транзакцій) по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку ТОВ СП «Соломія» на рахунок ПП «Почайна», а також застосування наслідків нікчемності операцій, оформлених наказом №194/4 від 03 червня 2016 року протиправними, оскільки ані в повідомленні, ані в самому наказі не зазначено підстав, з яких правочин щодо перерахування коштів визнаний нікчемним, не обґрунтовано причинно-наслідкового зв'язку між укладенням договору від 01 березня 2016 року позивачем з ТОВ СП «Соломія» та визнанням Банку неплатоспроможним.

Крім того, позивач також послався й на те, що Банк не є стороною договору від 01 березня 2016 року, а отже кошти, перераховані ТОВ СП «Соломія» на рахунок ПП «Почайна» не мають ніякого відношення до майна та коштів банку, право розпорядження такими коштами мають виключно власники рахунків.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача послався на те, що 22 червня 2015 року між ПАТ КБ «Хрещатик» та позивачем укладено договір №19-12-15 про овердрафтне кредитування, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у формі овердрафт шляхом проведення платежів позичальника на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку №2600.300.01.17552 позичальника у межах встановленого ліміту овердрафту у сумі 2 500 000,00 грн терміном до 18 червня 2015 року, також було укладено додатковий договір №1 від 18 грудня 2015 року.

01 квітня 2016 року на поточний рахунок позивача з рахунку ТОВ СП «Соломія» №2600.5.00.01.2533, відкритому у ПАТ КБ «Хрещатик», перераховано платіж із призначенням «надання фін. Допомоги зг. Дог. 0103 від 01.03.2016 без ПДВ» в сумі 1 330 319,01 грн, що перекрила заборгованість ПП «Почайна» за основною частиною кредиту станом на 01 квітня 2016 року, тобто, частина зобов'язань позивача за договором була виконана.

05 квітня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», на підставі якого розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «Хрещатик» Костенку І.І., в подальшому строки здійснення тимчасової адміністрації у Банку продовжено.

В межах повноважень відповідачем проведено перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб».

За результатами проведеної перевірки Комісією виявлено, що правочин з переказу коштів у якості фінансової допомоги, здійснений банком 01 квітня 2016 року за договором фінансової допомоги від 01 березня 2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ СП «Соломія» та правочин з погашення заборгованості ПП «Почайна» за договором №19-12-15 від 22 червня 2015 року про овердрафтне кредитування містить ознаки нікчемності правочину.

Внаслідок чого відповідачем видано Наказ №194/4 від 03 червня 2016 року «Про поновлення в бухгалтерському обліку операцій за договорами, визнаними нікчемними», на підставі якого в автоматизованій банківській системі поновлено кредитну заборгованість ПП «Почайна» у сумі 1 330 319,01 грн, а також відновлено нарахування відсотків за користування кредитними коштами з 01 квітня 2016 року відповідно до умов договору про овердрафтне кредитування від 22 червня 2015 року, про що на адресу позивача направлене відповідне повідомлення №20/4459/19 від 14 червня 2016 року та повторне №20/4459/1 від 07 липня 2016 року.

Крім того, представник відповідача зазначив, що внаслідок проведення Банком операції з перерахування коштів на рахунок позичальника з рахунку ТОВ СП «Соломія» відбулася зміна черговості задоволення вимог клієнтів неплатоспроможного банку, тобто, ТОВ СП «Соломія» отримало пільги, прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами Банку.

Також, представник відповідача наголосив на тому, що ТОВ СП «Соломія» 07 липня 2016 року подало кредиторську вимогу до ПАТ КБ «Хрещатик» на суму 1 330 319,01 грн, яка була повернута на транзитний рахунок товариства внаслідок застосування наслідків нікчемності правочину.

При цьому, представник відповідача наголосив й на тому, що наказ, який оскаржується позивача, є внутрішнім нормативним документом Банку, виданим, зокрема, щодо практичного застосування наслідків нікчемності правочину - відображення операцій у бухгалтерському обліку, в той же час, скасування наказу про застосування наслідків нікчемності правочину не є тотожним визнанню правочину дійсним, а розгляд спорів щодо визнання правочинів дійсними не відноситься до адміністративної юрисдикції, у зв'язку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Треті особи своїм правом щодо надання письмових пояснень стосовно позовної заяви не скористались.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2017 року судом на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року №5070 адміністративна справа №826/20082/16 передана на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2017 року для розгляду адміністративної справи №826/20082/16 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівську Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року адміністративна справа №826/20082/16 прийнята до провадження суддею Добрівською Н.А. та призначена до судового розгляду.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України шляхом викладення його в новій редакції.

Пунктом 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи 2 не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа 1 участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечила.

Враховуючи викладене вище, згоду представників позивача, відповідача та третьої особи 2, та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 28 березня 2018 року судом, згідно з частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

20 червня 2008 року між Приватним підприємством «Почайна» та Відкритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Хрещатик» (в подальшому, Банк змінив назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Хрещатик») укладено Договір №7552 банківського рахунку юридичної особи, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок та зобов'язався забезпечувати збереження коштів Клієнта на його рахунках.

У відповідності до наданої суду копії Договору №19-12-15 про овердрафтне кредитування від 22 червня 2015 року, укладеного між ПП «Почайна» та ПАТ КБ «Хрещатик», Банк надав Позичальнику кредит у формі овердрафт шляхом проведення платежів Позичальника на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку Позичальника №2600.300.01.17552 у ПАТ КБ «Хрещатик» у межах установленого ліміту овердрафту в сумі 2 500 000,00 грн терміном до 18 грудня 2015 року зі сплатою щомісячно процентів за користування овердрафтом, виходячи зі ставки 35% процентів річних (п. 1.1., п. 5.4. Договору).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5.1. вказаного Договору позичальник зобов'язався погашати (обнуляти) заборгованість за овердрафтом не пізніше ніж через 30 календарних днів із дня виникнення заборгованості та в останній день дії цього договору.

Заборгованість вважається погашеною (обнуленою) у тому випадку, якщо на кінець роботи Банку в системі електронних платежів Національного банку України залишок на поточному рахунку позичальника буде нульовим або кредитовим.

Додатковим договором №1 від 18 грудня 2015 року до Договору про овердрафтне кредитування №19-12-15 від 22 червня 2015 року внесено певні зміни до основного договору, зокрема, в частині строку дії договору, а саме строк дії основного договору продовжено до 17 червня 2016 року.

У відповідності до умов укладеного між ПП «Почайна» та ТОВ СП «Соломія» договору №0103 поворотньої фінансової допомоги від 01 березня 2016 року ТОВ СП «Соломія» передало у власність ПП «Почайна» грошові кошти у розмірі 1 400 000,00 грн у безготівковому порядку на поточний рахунок останнього, строком повернення до 28 лютого 2017 року.

З наданої суду копії виписки по рахунку №2600.3.00.01.17552, відкритого ПП «Почайна» у ПАТ КБ «Хрещатик» станом на 01 квітня 2016 року вбачається, що 01 квітня 2016 року на вказаний рахунок з рахунку №533, відкритого ТОВ СП «Соломія» у ПАТ КБ «Хрещатик», перераховано грошові кошти у сумі 1 330 319,01 грн з призначенням платежу: «Надання фін. Допомоги зг. Дог. 0103 від 01.03.2016 без ПДВ».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 р. №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

08 квітня 2016 року ПП «Почайна» звернулося до Уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» Костенка І.І. з заявою за вих.№5772, відповідно до якої просило Банк достроково розірвати договір №19-12-15 від 22 травня 2015 року терміном дії до 17 червня 2016 року та нарахувати відсотки за користування кредитними коштами за квітень 2016 року, у зв'язку з закриттям поточного рахунку.

25 квітня 2016 року на офіційному веб - сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 квітня 2016 року № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

У відповідності до копії виписки по рахунках за період з 06 травня 2016 року по 3 травня 2016 року ПП «Почайна» 10 травня 2016 року сплатило на користь ПАТ КБ «Хрещатик» відсотки по овердрафту за квітень 2016 року без ПДВ у розмірі 1 791,62 грн.

31 травня 2016 року ПП «Почайна» звернулося до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» Костенка І.І. з заявою за вих. №5894, відповідно до якої підприємство просило надати довідку про виведення (зняття) товарів з реєстру заборон (про виведення товарів в обороті з незнижувальним залишком з реєстру заборон) у зв'язку з виконанням договору про овердрафтне кредитування №19-12-15 від 22 червня 2015 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.

При цьому, як вбачається з наданої суду копії Витягу з Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Хрещатик» Костенка І.І. від 03 червня 2016 року №194/4 «Про поновлення в бухгалтерському обліку операцій за договорами, визнаними нікчемними» відповідно до протоколу №13 від 03 червня 2016 року засідання комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів), призначеної наказом №42 від 11 квітня 2016 року та визнання нікчемними договорів Уповноваженої особою Фонду наказано:

« 1. Операційному департаменту забезпечити:

1) в строк до 10 червня 2016 року (включно) відкриття балансового рахунку 2909 для юридичної особи - ТОВ СП «Соломія» з метою поновлення в обліку операції на суму 1 330 319,01 грн за договором надання фінансової допомоги №0103 від 01 березня 2016 року;

2) в строк до 10 червня 2016 року (включно) зарахування на вищезазначений рахунок коштів в сумі 1 330 319,01 грн, що були списані з рахунку юридичної особи на виконання зобов'язань за договором про овердрафтне кредитування № 19-12-15 від 22 червня 2015 року ПП «Почайна»;

3) в строк до 10 червня 2016 року (включно) відновлення в автоматизованій банківській системі частини кредитної заборгованості у гривні в сумі 1 330 319,01 грн, що обула погашена 01 квітня 2016 року за договором про овердрафтне кредитування №1912-15 від 22 червня 2015 року, нарахувати відсотки та врегулювати зобов'язання відповідно до умов договору за кредитною заборгованістю ПП «Почайна», починаючи з дати погашення заборгованості.

15 червня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик» Костенка І.І. з заявою за вих. №5934, відповідно до якої просив повідомити причини скасування вхідного платежу ТОВ СП «Соломія» від 01 квітня 2016 року.

07 липня 2016 року відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення №20/4459/1 від 14 червня 2016 року, відповідно до якого позивача повідомлено про визнання нікчемним правочину переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійснений банком 01 квітня 2016 року за договором фінансової допомоги, укладеним 01 березня 2016 року ПП «Почайна» з ТОВ СП «Соломія» (договір фінансової допомоги №0103) з рахунку №2600.5.00.01.2533 (ТОВ СП «Соломія») на рахунок №2600.3.00.01.17552 (ПП «Почайна») в сумі 1 330 319,01 грн.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідачем фактично оскаржуваним Наказом №194/4 від 03 червня 2016 року застосовано наслідки нікчемності правочину, зокрема, шляхом поновлення в обліку операції на суму 1 330 319,01 грн за договором надання фінансової допомоги №0103 від 01 березня 2016 року ТОВ СП «Соломія», зарахування цих коштів на рахунок товариства та відновлення кредитної заборгованості позивача за договором про овердрафтне кредитування від 22 червня 2015 року на вказану суму.

З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI).

За визначенням статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі по тексту - Закон України від 23 лютого 2012 року №4452-VI) вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, владником у розумінні пункту 4 частини 1 статті 2 цього ж Закону є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

У відповідності до частини 1 статті 11 та частини 3 статті 12 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;

2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;

3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;

4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;

6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб;

8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Пунктом 1 частини 4 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів

У відповідності до приписів частини 2 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 38 цього ж Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з аналізованими положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Аналіз наведених норм чинного законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що за Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме Банком.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

Підставою для застосування наслідків нікчемності правочину, зокрема, щодо переказу коштів в якості фінансової допомоги, здійснений банком 01 квітня 2016 року за договором фінансової допомоги від 01 березня 2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ СП «Соломія» та правочин з погашення заборгованості ПП «Почайна» за договором №19-12-15 від 22 червня 2015 року про овердрафтне кредитування, відповідач послався на положення частини 3 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

Суд вважає за необхідне наголосити, що здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до пунктів 7.1.2, статті 7 Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-III, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року №2346-III, документ на переказ готівки є документом на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

Проте, суд звертає увагу, що правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання правочинів недійсними.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з положеннями статей 37, 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України , оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує його права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка І.І. задоволенню не підлягають, оскільки оскаржуваний Наказ №194/4 від 03 червня 2016 року не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує його прав.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05 квітня 2018 року № 994 звільнено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенка І.І. та відкликано всі делеговані йому повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик». Також відповідно до вищезазначеного рішення, з 06 квітня 2018 року всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А. (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/165-pat-kb-khreshchatyk/36517-oholoshennya-pro-delehuvannya-povnovazhen-likvidatora-pat-kb-khreshchatyk)

Враховуючи те, що судом не встановлені порушення прав, свобод та інтересів позивача саме Уповноваженою особою Фонду - Костенком Ігорем Івановичем, суд дійшов висновку про недоцільність заміни відповідача у даній адміністративній справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову ПП «Почайна» відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 3, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Почайна» відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська