Справа № 0840/3125/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3125/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (ліквідаційна комісія), Міністерства внутрішніх справ України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року (суддя Садовий І.В., повний текст складено 24.09.2018р.) по справі №0840/3125/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (ліквідаційна комісія), Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача 1 щодо не подання до відповідача 2 у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) позивача, висновку виплати грошової допомоги разом з підтвердженими документами, які додані до заяви - протиправною;

- зобов'язати відповідача 1 надіслати до відповідача 2, висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов'язати відповідача 2 розглянути в визначений законом термін подані відповідачем 1 документи, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що позивач є пенсіонером МВС України, з 02.11.1969 по 01.06.2001 служив в органах внутрішніх справ, в Управлінні державної пожежної охорони УМВС України в Запорізькій області. Служба в органах внутрішніх справ складає 31 рік 6 місяців 29 днів. 21.04.2015 постановою Військово-лікарської комісії ГУМВС України в Запорізькій області №3 був встановлений причинний зв'язок між захворюваннями ОСОБА_1 з його проходженням служби в органах внутрішніх справ. Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області з заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги, проте відповідачем-1 листом від 11.05.2018 відмовлено позивачу у такій виплаті, оскільки ст.23 Закону України "Про

міліцію" передбачено виплату грошової допомоги лише працівникам міліції, тоді як позивач мав спеціальне звання полковник внутрішньої служби. Позивач вважає такі дії відповідача-1 протиправними, оскільки відмова в призначенні одноразової грошової допомоги не відповідає вимогам ані ст. 23 Закону України "Про міліцію", ані Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядку №850).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) ОСОБА_1, висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтвердженими документами, які додані до заяви;

зобов'язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1), відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано встановленими обставинами справи, які, за висновками суду першої інстанції, свідчать про помилковість позиції відповідачів відносно того, що позивач не має право на призначення одноразової грошової допомоги з огляду на те, що він не є працівником міліції. Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що для цілей застосування положень ст..23 Закону України «Про міліцію» позивач прирівнюється до працівників міліції, оскільки проходив службу на умовах визначених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року; його спеціальне звання «полковник внутрішньої служби» є рівнозначним спеціальному званню «полковник міліції», що передбачено п.2 зазначеного Положення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційні скарги фактично обґрунтовані незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги. Скаржники вказують на те, що такі висновки судом зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки положення ст.23 Закону України "Про міліцію" передбачають призначення та виплату одноразової грошової допомоги лише працівникам міліції, а позивач такого статусу під час проходження служби не мав, оскільки був працівником державної пожежної охорони.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за вислугою років, якому встановлено статус інваліда армії ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 15.07.2015 (а.с.14).

Згідно з наданою до суду копії Трудової книжки НОМЕР_3 позивач проходив службу в Управлінні державної пожежної охорони УМВС України в Запорізькій області з 02.11.1969 по 01.06.2001 (а.с.10-11).

У Постанові військово-лікарської комісії ГУМВС України в Запорізькій області №3 від 21.04.2015 зазначено наступне: "… Захворювання колишнього співробітника ОВС ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, які встановлені на час його фактичного звільнення з ОВС (03.06.2001): Вертеброгенна (клінічно) цервікокраніалгія, брахіалгія, торакалгія, рецидивний перебіг. Гіпертонічна хвороба 2ст. Хронічний бронхіт, ЛН 1ст. Жировий гепатоз, стадія компенсації. Хронічний панкреатит, стадія ремісії. Захворювання (новоутворення лівої нирки), без визначення функції нирок. - ТАК, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. На основі статті 39в, 23в, 48в, 55в, стосовно ст.10 графи 1 Наказу МВС України №488 від 17.07.1995 - Обмежено придатний до військової служби. …" (а.с.15).

За результатами обстеження позивач отримав Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №0008910 від 24.06.2015, в якій зазначено, що ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 70%, причина втрати професійної працездатності пов'язана із проходженням служби в ОВС (а.с.16).

27.12.2017 позивач звернувся до начальника головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою (рапортом) (вх.№Б-7099), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги з посиланнями на вищевикладені медичні документи (а.с.17).

Листом за вих.№684-Б/05/29-18 від 22.01.2018 ГУНП в Запорізькій області повідомлено ОСОБА_1, із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 за №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України" про повну ліквідацію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. Звернення позивача передано на розгляд до голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.18).

Заступником голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області на звернення позивача (за вих.№685-Б/Л.К/29-18 від 22.01.2018), надано відповідь в якій, зокрема, зазначено: "… У межах повноважень повідомляємо, що Порядок виплати одноразової грошової допомоги визначається Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", який набрав чинність з 12.03.2015 та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". При проходженні 24.06.2015 первинного огляду в МСЕК №3, тобто на час дії Закону, Вам встановлена друга група інвалідності та 70% втрати працездатності. Згідно з прийнятими змінами, право на одержання одноразової грошової допомоги залишилося за працівниками міліції. Тобто, звільнені зі служби особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі пенсіонери зі спеціальним званням міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а пенсіонери зі спеціальним званням внутрішньої служби такого права не мають. Ви проходили службу в Управлінні Державної пожежної охорони УМВС України в Запорізькій області на посаді заступника начальника та були звільнені зі служби зі спеціальним званням "полковник внутрішньої служби". На підставі зазначеного дія Закону та Постанови на Вас не поширюється. … Оригінал постанови ВЛК ГУМВС України в Запорізькій області від 21.04.2015 №3 надано до Управління ПФ України в Запорізькій області для залучення до Вашої пенсійної справи. Оригінал довідки про результати визначення втрати працездатності від 24.06.2015 сер.АГ №0008910 повертаємо. …" (а.с.19).

Позивач не погодившись з отриманими відповідями звернувся з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Запорізькій області та Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2018 по справі №808/478/18 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с.23-26). Підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що позивачем пред'явлено вимоги до органу внутрішніх справ, а саме до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, в якому він не проходив службу, у зв'язку з чим останнє не мало обов'язку вчинити дії на яких наполягав позивача.

13.04.2018 позивач звернувся з аналогічною заявою до начальника ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області із заявою (рапортом), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги з посиланнями на вищевикладені медичні документи (а.с.21).

Листом від 11.05.2018 за вих. №12/130-Б, підписаним заступником голови ліквідаційної комісії, ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги, оскільки ст.23 Закону України "Про міліцію" передбачено виплату грошової допомоги лише працівникам міліції. Зазначено, що оскільки позивач мав спеціальне звання полковник внутрішньої служби, права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності він не має (а.с.22).

Не погодившись з відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з абз. 3 п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" №208-VІІІ від 13.02.2015, яка набрала чинності 12.03.2015, передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджено постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Таким чином, зазначеними нормами права визначено право працівників міліції на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже, з метою визначення права позивача на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги, враховуючи суть спірних правовідносин між сторонами, визначальним у цій справі є встановлення того, чи мав позивач під час проходження служби статус працівника міліції.

Відповідно до ст..7 Закону України «Про міліцію» (в редакції на час проходження та звільнення позивача із служби) міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів:

кримінальної міліції;

міліції громадської безпеки;

транспортної міліції;

державної автомобільної інспекції;

міліції охорони;

спеціальної міліції.

Для забезпечення громадського порядку на об'єктах і територіях, які мають особливе народногосподарське значення або постраждали від стихійного лиха, екологічного забруднення, катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України з дозволу Кабінету Міністрів України можуть створюватись спеціальні підрозділи міліції.

Згідно із ст.16 Закону України «Про міліцію» ( в тій же редакції) особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки якого затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається безплатно, і відзнаки. Працівникам міліції видається службове посвідчення.

Встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що позивач не проходив службу у підрозділах міліції, які визначені ст..7 Закону та йому не присвоювалося спеціальне звання міліції. Тобто, в силу положень ст..16 Закону, позивач не може бути визнаний працівником міліції.

Як зазначено вище, позивач проходив службу в Управлінні державної пожежної охорони УМВС України в Запорізькій області та мав спеціальне звання «полковник внутрішньої служби».

Відповідно до ст..16 Закону України «Про пожежну безпеку» (в редакції на час проходження та звільнення позивача із служби) державна пожежна охорона формується на базі існуючих воєнізованої та професійної пожежної охорони органів внутрішніх справ України, входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і здійснює державний пожежний нагляд.

Згідно із ст..17 Закону України «Про пожежну безпеку» ( в тій же редакції) особовий склад державної пожежної охорони поділяється на рядовий та начальницький. Йому видається формений одяг за зразками, що встановлюються Кабінетом Міністрів України для особового складу підрозділів внутрішньої служби. На нього поширюються і відповідні відзнаки. Особовий склад чергових підрозділів для роботи на пожежах забезпечується спеціальним одягом, спорядженням і засобами індивідуального захисту. Особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони присвоюються відповідно до чинного законодавства спеціальні звання внутрішньої служби.

Статтями 22, 23 Закону України «Про пожежну безпеку» (в тій же редакції) визначався соціальний захист працівників державної пожежної служби, у тому числі, був врегульований порядок відшкодування шкоди працівникам державної пожежної служби у поранення (контузії, травми чи каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби.

Отже, спеціальним законом, яким, зокрема, визначався особливий склад державної пожежної охорони, визначався соціальний захист працівників державної пожежної служби, на час проходження позивачем служби та звільнення, був Закон України «Про пожежну безпеку».

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що під час проходження служби позивач мав статус працівника державної пожежної охорони, а не статус працівника міліції.

При цьому, той факт, що працівники державної пожежної служби проходили службу в порядку та на умовах Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (ст..20 Закону України «Про пожежну безпеку»), а також те, що спеціальне звання «полковник внутрішньої служби» є рівнозначним спеціальному званню «полковник міліції» (п.2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року), як про те зазначав суд першої інстанції, не може змінити статус позивача, який він мав під час проходження служби.

Висновок суду першої інстанції про те, що для цілей застосування положень ст..23 Закону України «Про міліцію» позивач прирівнюється до працівників міліції, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки жодним нормативно-правовим актом такого порівняння не визначено, в той час як працівник міліції та працівник державної пожежної охорони є різними поняттями як за визначенням та і за статусом, про що зазначено вище.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильно вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (ліквідаційна комісія), Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року по справі №0840/3125/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 11.01.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк