Справа № 805/764/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року справа №805/764/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 805/764/16-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України про скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, оформлене протоколом від 19 січня 2016 року ОП № 15.00000846.0014993, прийняте стосовно позивача, яким визначено, що він займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в органах поліції через службову невідповідність;

- скасувати рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України від 05 лютого 2016 року про відхилення скарги ОСОБА_2;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 18 лютого 2016 року № 110 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII);

- поновити ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важких справах Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача не було об'єктивних причин для сумніву у відповідності його займаній посаді та законних підстав для проведення атестування. Крім того, позивач вважає, що висновок атестаційної комісії щодо невідповідності його займаній посаді, та необхідності зі служби в органах поліції через службову невідповідність є необґрунтованим, прийнятий з порушенням вимог законодавства та не відповідає фактичним обставинам.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 18 лютого 2016 року № 110 о/с про звільнення підполковника поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону №580-VIII;

- поновлено позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важких справах Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 11 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

06.11.2018 року справу прийнято до провадження Донецького окружного адміністративного суду. (а.с.2-3)

12.11.2018 року представником позивача, ОСОБА_1, надано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій, додатково до раніше заявлених вимог, просить суд:

-скасувати наказ Національної поліції України «По особовому складу» від 06.07.2016 року № 467 о/с,

-скасувати наказ Національної поліції України «По особовому складу» від 11.07.2016 року № 491 о/с,

-скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області «По особовому складу» від 13.07.2016 року № 198 о/с,

- скасувати наказ Національної поліції України «По особовому складу» від 19.09.2016 року №707 о/с.

В обґрунтування зазначив, що вказані накази видавалися на виконання судового рішення суду першої інстанції ( від 06.07.2016 року № 467 о/с, яким скасовано наказ про звільнення ОСОБА_2 від 18.02.2016 року №110 та поновлено позивача на посаді).

Наказом від 11.07.2016 року № 491 о/с позивача призначено заступником начальника Слов'янського відділу поліції, наказом від 13.07.2-16 року №198 о/с - позивача звільнено з цієї посади за власним бажанням.

На виконання постанови суду апеляційної інстанції наказом від 19.09.2016 року №707 о/с скасовано наказ від 06.07.2016 року № 467 о/с, яким позивача поновлено на посаді на підставі судового рішення та зазначено вважати його звільненим зі служби з 14.07.2016 року. (а.с.15-21)

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_2 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України про скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення разом з доданими до неї документами - повернуто заявникові.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву, прийшов до висновку, що вимоги позивача не є збільшенням розміру позовних вимог, а є новими позовними вимогами, які можуть бути заявлені в окремому позові, оскільки позивач пред'являє відповідачу нові матеріально-правові вимоги (визнання незаконним та скасування наказів, відмінних від тих що були предметом первинних позовних вимог), та наводить нові юридичні факти матеріально-правового характеру (скасування постанов судів, на підставі яких вони були прийняті).

В звязку з цим, за висновком суду першої інстанції, він позбавлений можливості прийняти заяву про збільшення позовних вимог до судового розгляду в порядку в статті 47 КАС України, а сама заява підлягає поверненню позивачу.

Не погодившись з ухвалою, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом не обґрунтовано на підставі якої норми Кодексу адміністративного судочинства України можливо повернути заяву про збільшення позовних вимог. Кодекс дозволяє повертати позивачу виключно позовну заяву.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,7 ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС ) (..) позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Аналіз зазначених положень свідчить, що при новому розгляді справи після скасування судового рішення визначена можливість зміни предмета або підстав позову лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Такі зміни можливі в строки - до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, при новому розгляду справи отримавши заяву про зміну предмету або підстав позову, збільшення (зменшення) позовних вимог, повинен визначити дотримання позивачем строків подання такої заяви та визначити наявність або відсутність зміни фактичних обставин справи.

Крім цього, підстави повернення позовної заяви визначені ч.4 ст.169 КАС України, відповідно до якої позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов'язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, подано суб'єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі ч.4 ст.242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як визначено ч.3 ст.2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі;

5) обов'язковість судового рішення;

6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом;

8) розумність строків розгляду справи судом;

9) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з елементів верховенства права є зрозумілість та ясність судового рішення, його обґрунтованість, а вирішення питань про права повинно здійснюватися на підставі закону, а не за розсудом.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви не відповідає вимогам щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки суд першої інстанції не надав оцінки дотримання позивачем строків подання заяви від 12.11.2018 року, не визначив наявність або відсутність зміни фактичних обставин справи, не надав оцінки кожній з заявлених нових вимог позивача, не навів причин, чому неможливо ці вимоги розглядати разом з первинним позовом .

Також суд першої інстанції, повертаючи заяву, не зазначив підстав, які передбачають повернення заяви про збільшення позовних вимог заявникові, не послався та не обґрунтував можливість застосування аналогія закону, якщо суд першої інстанції її застосовував у даному випадку.

Відповідно до пп.1,4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції без повного з»ясування обставин, що мають значення для справи, передчасно прийшов до висновку про повернення заяви, при цьому при постановленні ухвали порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 805/764/16-а - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 805/764/16-а - скасувати.

Справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 15 січня 2019 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 15 січня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв