Справа № 360/3574/18
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3574/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.,

позивача - ОСОБА_1

та

представника відповідача - не прибув

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області

про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 жовтня 2018 року № 67 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком ;

- зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи на приватному підприємстві "Ресурс" з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 червня 2018 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії на підставі абзацу 2 частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 жовтня 2018 року № 67 про відмову в призначенні пенсії згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з абзацом 2 частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Позивач не погоджується з тим, що за розрахунком відповідача його страховий стаж роботи складає 23 роки 02 місяці 00 днів, та вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано до страхового стажу період роботи на приватному підприємстві "Ресурс" з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року, що разом складає 03 роки 08 місяців 08 днів, через відсутність сплати страхових внесків приватним підприємством "Ресурс" в цей період.

З посиланням на норми статті 19 Конституції України, статті 254 Кодексу законів про працю України, статей 5, 20, 24, 44, 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 року", пунктів 1, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу 03 роки 08 місяців 08 днів на приватному підприємстві "Ресурс" з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року, у зв'язку з чим порушується його право на отримання пенсії при досягненні певного віку та умов.

Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 06 грудня 2018 року за вхідним реєстраційним № 37591/2018 подало відзив на позовну заяву від 05 грудня 2018 року № 19398/08, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 85-86).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 26 червня 2018 року позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком згідно з абзацом другим частини першої статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) зареєстрованою за № 821. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до розрахунку стажу загальний стаж позивача складає 23 роки 02 місяці 00 днів. Згідно з протоколом від 02 жовтня 2018 року № 821 зарахований стаж складається з: військової служби - 2 роки 1 місяць 27 днів, страхового стажу з 01 липня 2000 року - 5 років 10 місяців 18 днів, загального стажу (після 2004 року) - 5 років 10 місяців 18 днів, загального стажу - 23 роки 2 місяці 0 днів.

Згідно з абазом другим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Частиною другою статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2016 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років.

Згідно з пунктом 2.14 Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. При дослідженні трудової книжки позивача встановлено, що на сторінці 8-9 мітиться запис за № 9 від 01 грудня 1994 року, в якому не зазначено повне найменування підприємства.

Відповідно до пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З метою підтвердження записів у трудовій книжці відповідачем на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлено запити від 09 липня 2018 року № 11830/03.1 та від 10 серпня 2018 року № 134151/03.1 про підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду України ПП фірма «Ресурс» з 01 січня 1994 року по 30 листопада 1994 року, з 01 березня 1995 року по 30 квітня 1995 року, на підставі яких ці періоди включені до загального страхового стажу ОСОБА_1 Натомість періоди з 01 січня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року не зараховані до стажу позивача, тому що за ці періоди ПП фірма «Ресурс» не сплачені внески до Пенсійного фонду України.

З посиланням на норми частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" та постанову Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 8 "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік", відповідач зазначив, що Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області не має коштів на сплату судового збору, а тому просить звільнити його від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

В листі Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 29 листопада 2018 року № 19029/03.1 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідачем викладені пояснення, які фактично повторюють заперечення, викладені ним у відзиві на позовну заяву від 05 грудня 2018 року № 19398/08 (арк. спр. 114).

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року про відкриття провадження в адміністративній справі справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) на 05 грудня 2018 року о 10 год. 00 хв. (арк. спр. 1-2).

Відповідно до довідки Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у зв'язку з перебуванням головуючого-судді Чернявської Т.І. у відпустці з 30 листопада 2018 року по 14 грудня 2018 року згідно з наказом від 30 жовтня 2018 року № 86-во судове засідання, призначене на 05 грудня 2018 року по справі № 360/3574/18 за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, перенесено на 26 грудня 2018 року на 10 год. 00 хв. (арк. спр. 26).

26 грудня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 09 січня 2019 року до 13 год. 30 хв. (арк. спр. 119).

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 123).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 93000, АДРЕСА_1) звернувся до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 26 червня 2018 року зареєстрованою за № 821 про призначення йому пенсії за віком, додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 93 зв., 94).

Згідно з протоколом Рубіжанського відділу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02 жовтня 2018 року № 821 позивач не має права на пенсію за віком внаслідок того, що відповідно до розрахунку стажу загальний стаж складає 23 роки 02 місяців 00 днів (арк. спр. 88, 88 зв).

Рішенням Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 жовтня 2018 року № 67 «Про відмову в призначенні пенсії згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1» позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з абзацом другим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи (арк. спр. 18, 113).

Відповідно до рішення Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 жовтня 2018 року № 67 «Про відмову в призначенні пенсії згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1» та інформації, зазначеної в листі Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 26 жовтня 2018 року № 317/Х-14, у зв'язку з відсутністю сплати страхових внесків приватним підприємством фірма «Ресурс» у період з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року відповідачем зазначені періоди роботи не зараховані до страхового стажу позивача (арк. спр. 18, 20, 113).

Відповідно до записів у трудовій книжці від 01 червня 1987 року серії НОМЕР_2 у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 з 01 грудня 1994 року по 08 жовтня 1998 року обіймав посаду заступника генерального директора приватного підприємства фірма «Ресурс», про що свідчать записи за №№ 9, 10 (арк. спр. 13-17, 94 зв.-96).

Згідно з інформацією, зазначеної в листі Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 10 серпня 2018 року № 12203/4803, ПП фірма «Ресурс» () за періоди з 01 січня 1994 року по 30 листопада 1994 року та з 01 березня 1995 року по 30 квітня 1995 року здійснювало фінансово-господарську діяльність, заробітна плата нараховувалась, страхові внески сплачувались; з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 30 червня 1997 року фінансово-господарську діяльність не здійснювало, заробітну плату не нараховувало. Підприємство ліквідовано у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання до ПП «Фірма Ресурс» (), яке є правонаступником прав та обов'язків ПП фірма «Ресурс». ПП фірма «Ресурс» () за період з 01 липня 1997 року по 31 грудня 1998 року фінансово-господарську діяльність не здійснювало, заробітну плату не нараховувало (арк. спр. 99 зв.).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29 грудня 2018 року за № 27040 інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 1998 року по 4 квартал 1998 року відсутня, інформація про отримані доходи за період з 1 кварталу 1994 року по 4 квартал 1997 року відсутня, оскільки відомості про доход накопичуються у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, починаючи з 01 січня 1998 року (арк. спр. 124).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел встановлені Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзаців другого, третього частини першої статті 26 Закону № 1058-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У межах спірних правовідносин та з огляду на вік позивача на дату звернення з заявою про призначення пенсії за віком (60 років 02 місяці 26 днів) для встановлення позивачу права на пенсію за віком необхідно дотримання таких обов'язкових вимог: наявність страхового стажу не менше 25 років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п'ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом першим пункту 2.14 Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Відповідно до пункту 2.15 Розділу 2 Інструкції № 58 якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Разом з цим, відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту роботи, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У листі Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 10 серпня 2018 року № 12203/4803 зазначено, що ПП фірма «Ресурс» () за періоди з 01 січня 1994 року по 30 листопада 1994 року та з 01 березня 1995 року по 30 квітня 1995 року здійснювало фінансово-господарську діяльність, заробітна плата нараховувалась, страхові внески сплачувались; з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 30 червня 1997 року фінансово-господарську діяльність не здійснювало, заробітна плата не нараховувалась, страхові внески не сплачувались. Підприємство ліквідовано у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання до ПП «Фірма Ресурс» (), яке є правонаступником прав та обов'язків ПП фірма «Ресурс». ПП фірма «Ресурс» () за період з 01 липня 1997 року по 31 грудня 1998 року фінансово-господарську діяльність не здійснювало, заробітну плату не нараховувало.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-IV (в редакції, яка діяла до 01 січня 2011 року) відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року до страхового стажу за порушення, вчинені приватним підприємством фірма «Ресурс» та приватним підприємством «Фірма Ресурс», оскільки згідно з Законом № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Суд зазначає, що внаслідок невиконання приватним підприємством фірма «Ресурс» та приватним підприємством «Фірма Ресурс» обов'язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, період роботи позивача на приватному підприємстві Фірма «Ресурс» з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року, що складає 3 роки 8 місяців 6 днів, протиправно не зараховано відповідачем до страхового стажу.

Таким чином, за наслідками судового розгляду судом встановлено, що на час звернення до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 26 червня 2018 року зареєстрованою за № 821 про призначення пенсії за віком на підставі абзацу другого частини першої статті Закону № 1058-IV ОСОБА_1 дотримано обов'язкові вимоги, встановлені законом, - досягнуто 60 років, страховий стаж становить не менше 25 років.

У зв'язку з цим, рішення Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 жовтня 2018 року № 67 «Про відмову в призначенні пенсії згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1», яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з абзацом 2 частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому, вимоги про визнання індивідуального акта суб'єкта владних повноважень недійсним, незаконним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання індивідуального акта протиправним.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Щодо обраного позивачем способу судового захисту суд зазначає таке.

Порушене право позивача полягає у відмові суб'єкта владних повноважень призначити йому пенсію за віком. У межах спірних правовідносин способом судового захисту порушеного права є визнання протиправним та скасування індивідуального акта - рішення суб'єкта владних повноважень про відмову в призначенні пенсії за віком. Дії, які суб'єкту владних повноважень необхідно вчинити у межах спірних правовідносин з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, - призначити позивачу за його заявою пенсію за віком, а не зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу певні періоди роботи.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 та частини третьої статті 245 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним: зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 за його заявою від 26 червня 2018 року зареєстрованою за № 821 пенсію за віком на підставі абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи на приватному підприємстві "Ресурс" з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року, суд відмовляє, оскільки обраний позивачем спосіб судового захисту не відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах не є необхідним.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов'язаний оцінити, виконуючи свої зобов'язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією від 02 листопада 2018 року № 2300.

Як вже вище вказано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

При цьому предметом спору у даній справі є рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов'язання органу Пенсійного фонду України відновити порушене право.

Відповідно, обрання неналежного способу захисту порушених прав фактично не змінює тієї обставини, що вимоги позивача є правомірними.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з корегуванням обраного позивачем способу судового захисту, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 93000, АДРЕСА_1) до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35 А) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 жовтня 2018 року № 67 «Про відмову в призначенні пенсії згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1».

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 за його заявою від 26 червня 2018 року зареєстрованою за № 821 пенсію за віком на підставі абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи на приватному підприємстві «Ресурс» з 01 грудня 1994 року по 28 лютого 1995 року та з 01 травня 1995 року по 08 жовтня 1998 року, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35 А) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 93000, АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 14 січня 2019 року.

Суддя Т.І. Чернявська