Справа № 814/2670/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/2670/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Джабурії О.В.,

судді - Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гідротехнології» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року по справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Гідротехнології» до Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

06.12.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Гідротехнології» звернулось з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.11.2017 № 2, № 2 та №6, якими йому визначено грошове зобов'язання відповідно з податку на прибуток та ПДВ, нараховані штрафні санкції за порушення законодавства про обіг готівки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення планової виїзної перевірки ТОВ «Гідротехнології» відповідач однобічно використав надані позивачем або отримані з інших джерел документи, не врахував частину документів, в зв'язку з чим безпідставно прийшов до висновку про завищення валових витрат та податкового кредиту за рахунок придбання дизпалива від ТОВ «Прайд Ойл Груп» та ТОВ «Прайд Індастріз», вважаючи що придбання ПММ не підтверджено первинними документами, рівно як і використання даного товару у власній господарській діяльності.

Позивач також вважає необґрунтованими доводи податкового органу щодо завищення валових витрат за 2014 рік на суму витрат на відрядження в розмірі 133 160 грн., які підтверджуються авансовими звітами. ДПІ також неправомірно зменшила витрати на проживання працівників ТОВ «Гідротехнології» при виконанні гарантійних робіт на об'єкті замовника - ТОВ «Гермес-Трейдинг» на суму 58 040 грн.

Щодо висновків про порушення законодавства про обіг готівки позивач зазначає, що 13.11.2014 та 09.01.2015 за цивільно-правовими договорами позики, що укладені між ТОВ «Гідротехнології» (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), останній отримав з рахунку підприємства готівкові кошти двома платежами 10 000 грн. та 20 000 грн. Оскільки готівка за цими угодами до каси підприємства не надходила, вона не була відображена у касовій книзі. Тобто відсутній сам факт порушення.

У відзиві відповідач заперечує проти позову, посилаючись на врахування всіх наданих позивачем документів, в т.ч. наданих до заперечень на акт перевірки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року позов задоволений частково. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 03.11.2017 № 2 та № 6 - в повному обсязі, податкове повідомлення-рішення № 2 - частково, на суму 31 936,25 грн. В решті позову - відмолено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду в частині відмови у позові скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доводам позивача про підтвердження, як в ході перевірки, так і у складі заперечень на акт перевірки ДФС, факту списання ПММ у 2014 році, тобто їх використання у власній господарській діяльності платника податків. Судом не враховано, що відсутність журналу обліку руху паливних карток, чеків термінала та чеків ЕКК викликано не відсутністю такого обліку, а втратою чинності нормативного акту, який передбачав його ведення.

Підпунктом 10.3.3.2 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск та облік нафти і нафтопродуктів», яка затверджена спільним наказом від 20.05.2008 № 281/171/578/155 та зареєстрована в Мінюсті України 02.09.2008 за № 805/15496 встановлено, що заправлення талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Судом також безпідставно не враховані надані позивачем документи на підтвердження витрат у 2014 році на суму 58040 грн., які виникли внаслідок придбання у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 послуг на проживання працівників підприємства.

ГУ ДФС в Миколаївські області також була подана апеляційна скарга, але ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 в зв'язку із несплатою судового збору залишена без руху. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.07.2018 після продовження за клопотанням ДФС строку усунення недоліків апеляційна скарга ГУ ДФС у Миколаївській області повернута апелянту.

Враховуючи викладені обставини, а також положення ч.1 ст.308 КАС України, які передбачають перевірку судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Гідротехнології", в т.ч. з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 21.12.2016, за результатами якої 13.10.2017 складений акт № 1339/14-29-14-02/35512443, встановлені порушення, зокрема, п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 377 754 грн.

З акту перевірки вбачається, що до таких висновків податковий орган прийшов внаслідок не підтвердження витрат за 2014 рік на суму 2 098 634 грн., яка складається з:

- 1 759 974,59 грн. - вартість (без ПДВ) придбання позивачем дизельного палива у ТОВ "Прайд Ойл Груп";

- 138 679,16 грн. - вартість (без ПДВ) придбання позивачем дизельного палива у ТОВ "Прайд Індастріз";

- 8 778,91 грн. - вартість (без ПДВ) придбання позивачем піску у ТОВ "Транс Строй Украина";

- 133 160 грн. - витрати на відрядження працівників ТОВ "Гідротехнології", що були пов'язані з виконанням товариством робіт для ТОВ СП "Нібулон", але суму витрат не було включено до вартості виконаних робіт;

- 58 040 грн. (14 400 грн. - ФОП ОСОБА_3, 43 640 грн. - ФОП ОСОБА_4) - витрати на проживання працівників товариства для виконання гарантійних робіт на об'єкті замовника - ТОВ "Гермес-Трейдинг" (стор.9-18 акту перевірки).

За результатами перевірки 03.11.2017 ДФС прийняла податкові повідомлення-рішення, в т.ч., № 2 про визначення зобов'язань з податку на прибуток за 2014 рік на суму 472 192,5 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 377 754 грн. та штрафними санкціями - 94 438,5 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не вважав підтвердженими витрати позивача на придбання від ТОВ "Прайд Ойл Груп", ТОВ "Прайд Індастріз" права на покупку нафтопродуктів (талонів) та витрати на проживання працівників товариства для виконання гарантійних робіт на об'єкті замовника ТОВ "Гермес-Трейдинг".

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до п.138.2 ст.138 КАС України (в редакції на час формування позивачем витрат по придбанню у ТОВ "Прайд Ойл Груп", ТОВ "Прайд Індастріз" бланків-дозволів (талонів) на покупку нафтопродуктів на АЗС, що належать до мережі постачальника) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Погоджуючись з доводами податкового органу щодо не підтвердження позивачем понесених витрат на придбання від ТОВ "Прайд Ойл Груп", ТОВ "Прайд Індастріз" бланків-дозволів (талонів) на покупку нафтопродуктів на АЗС, що належать до мережі постачальника), суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутні докази (чеки АЗС) на придбання дизельного палива за талони.

Апелянт зазначає про відсутність в нього обов'язку отримувати чеки АЗС, оскільки витрати на придбання палива та його використання у власній господарській діяльності він підтверджує подорожніми листами, ТТН, рапортами, які надавав, як до перевірки, так і до заперечень на акт перевірки, до суду першої інстанції. В обґрунтування відсутності в нього обов'язку вести облік чеків АЗС на придбання палива апелянт посилається на Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджену спільним наказом Мінекономіки, Мінтранса, Мінпалива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, та зареєстрованим в Мінюсті 02.09.2008 за № 805/15496. Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до п.10.3.3.2 заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Судова колегія зазначає, що вказана Інструкція передбачає порядок обліку нафтопродуктів, в т.ч. їх продажу за талонами безпосередньо на АЗС, що не виключає обов'язку у позивача отримувати чек при покупці дизпалива на підставі бланків-дозволів (талонів).

Так, відповідно до ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " від 06.07.1995 № 265/95-ВР, розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Згідно з п.2 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Враховуючи, що відпуск пального відповідно до положень Закону № 265/95-ВР здійснюється із застосуванням РРО, покупка пального на станції АЗС у безготівковій формі, в т.ч. із використанням бланків-дозволів (талонів), має бути підтверджена відповідними чеками АЗС на повну суму покупки.

Оскільки позивачем не надані чеки АЗС на придбання пального, судова колегія вважає вірними доводи суду першої інстанції про не підтвердження належними первинними документами факт його придбання, та як наслідок, відсутність у позивача права відносити до складу витрат суму придбання дизпалива від ТОВ "Прайд Ойл Груп", ТОВ "Прайд Індастріз" по талонам.

Судова колегія також погоджується з висновками відповідача, що подорожні листи, ТТН та рапорти підтверджують факт використання пального, а не його придбання.

Щодо іншого порушення позивачем формування валових витрат за рахунок витрат проживання працівників товариства для виконання гарантійних робіт на об'єкті замовника - ТОВ "Гермес-Трейдинг" (послуги надані ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4), судова колегія не погоджується з висновками суду щодо невірності їх декларування.

Доводи податкового органу про завищення витрат у 2014 році за рахунок вартості проживання працівників ТОВ "Гідротехнології", з якими помилково погодився суд першої інстанції, ґрунтуються на неправомірному їх віднесенні до витрат у 2014 році, в той час як послуги від ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 по проживанню працівників підприємства отримані у 2013 році, що на думку відповідача, є порушенням п.138.4 ст.138 ПК України.

З наданих позивачем як в ході перевірки, так і до суду першої інстанції, документів вбачається, що у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 проживали працівники товариства, які були відряджені з метою виконання гарантійного ремонту замовнику ТОВ "Гермес-Трейдінг" вантажного причалу на р.Дніпро в м.Світловодськ Кіровоградської області в районі вул.Лісозаводської, обумовленого пп.2.2.8 п.2.2 договору № 18/09-2012 від 18.09.2012 року.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Гарантійний ремонт тривав декілька місяців, зокрема, ФОП ОСОБА_4 послуги на проживання надані у травні, серпні, вересні 2013 року та серпні 2014 року, всього на загальну суму 43 640 грн., що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт (стор.17 акту перевірки), ФОП ОСОБА_3 послуги на проживання надані у грудні 2013 році на суму 14 400 грн., що підтверджується відповідним актом від 01.01.2014 року (т.2 а.с.4).

Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Понесені позивачем витрати на гарантійний ремонт не є витратами, що формують собівартість реалізованих товарів, а відповідно до п. "є" пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК України, відносяться до інших витрат, які відповідно до п.138.5 ст.138 ПК України визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що включаючи витрати на проживання відряджених працівників для виконання гарантійних робіт до валових витрат за 2014 рік, тобто у періоді понесення таких витрат, позивач діяв відповідно до п.138.5 ст.138 ПК України. Пункт 138.4 ст.138 ПК України позивач не порушував, оскільки вказана правова норма спірні правовідносини не регулює.

Суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про завищення позивачем валових витрат товариства у 2014 році за рахунок витрат проживання працівників товариства для виконання гарантійних робіт на об'єкті замовника - ТОВ "Гермес-Трейдинг".

З урахуванням викладеного, податкове повідомлення рішення № 2 є правомірним лише в частині нарахування податку на прибуток внаслідок завищення валових витрат товариства за рахунок витрат на придбання від ТОВ "Прайд Ойл Груп", ТОВ "Прайд Індастріз" бланків-дозволів (талонів) на покупку нафтопродуктів.

Оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що вказане порушення потягло донарахування податку на прибуток на суму 341 758 грн. та штрафних санкцій на суму 85 439,5 грн., що не заперечується податковим органом, ППР № 2 підлягає скасуванню на загальну суму 44 995 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 35 996 грн. (377 754 - 341 758) та штрафними санкціями - 8 999 грн. (94 438,5-85 439,5).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 2 з прийняттям постанови в цій частині про часткове задоволення позову ТОВ "Гідротехнології". В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

В зв'язку із збільшенням суми задоволення позову, яка після апеляційного перегляду складає 83,87% від загальної суми позову, має бути збільшений розмір судового збору за подачу позову, якій підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань та складає 33 321,50 грн. (83,87% від 39 729,94).

Крім того, з відповідача на користь ТОВ "Гідротехнології" підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно частині задоволених вимог апелянта.

Так, ТОВ "Гідротехнології" оскаржувало рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові на суму 440 256,5 грн. та внаслідок апеляційного оскарження отримало задоволення скарги лише на суму 13 059 (10 447,2 + 2 611,8) грн., що складає 3%. Тому судовий збір, сплачений позивачем за подачу апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Миколаївській області лише на суму 297,18 грн. (3% від 9 906 грн. (т.8 а.с.29).

Відтак, загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ "Гідротехнології" складає 33 618,68 грн. (33 321,50 + 297,18).

Керуючись ст.ст. 308,310,315,317,320,321,325,329 судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гідротехнології» - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № 2 від 03.11.2017 з прийняттям постанови в цій частині про часткове задоволення позову ТОВ "Гідротехнології".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № 2 від 03.11.2017 на загальну суму 44 995 грн. (сорок чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять), в т.ч. за основним платежем на суму 35 996 грн. та штрафними санкціями - 8 999 грн.

Стягнути з ГУ ДФС у Миколаївській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехнології" () витрати на сплату судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 33 618,68 (тридцять три тисячі шістсот вісімнадцять) грн.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 14 січня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко