Справа № 303/139/19
Суддя: Довжанин В. М.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/139/19
рядок стат. звіту - 13
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Довжанин В.М., при секретарі Фозекош І.І. за участю представника позивача Ребізант В.В. відповідача громадянина Туреччини ОСОБА_3, перекладача Ірам Алі, розглянувши адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Туреччини ОСОБА_3 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Туреччини ОСОБА_3 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач 05 січня 2019 року незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон України на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Вилок» відділу прикордонної служби «Дякове» Мукачівського прикордонного загону на території Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, спільно з трьома співвітчизниками, однак після перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Угорщини в прикордонному районі Угорщини та о 21 годині 30 хвилин 06 січня 2019 року в пункті пропуску «Вилок» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, переданий на територію України у встановленому Угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі та затриманий.

Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

В ході з'ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України в'їхав у встановленому порядку 05.01.2019 року через пункт пропуску «Київ-Жуляни» на підставі закордонного паспортного документу U15715429, дійсного до 01.07.2022 року, державу Україну використовував, виключно, як країну транзиту, тому наміру залишитись в Україні для подальшого життя не мав; до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, а 05.01.2018 року з метою потрапити до країн Європейського Союзу незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Вилок» відділу прикордонної служби «Дякове».

Враховуючи те, що відповідач, офіційно в'їхавши в Україну, не звернувся без зволікань до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можна стверджувати, що наміру бути визнаним біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в Україні відповідач не мав.

Також слід зазначити, що не зважаючи на те, що відповідачу все-таки вдалося потрапити в країну Європейського Союзу, для цього незаконно перетнувши державний кордон з України в Угорщину, за що і був затриманий прикордонною поліцією Угорщини, однак у набутті статусу біженця йому було відмовлено та повернуто на територію України в порядку реадмісії.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача, можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, вона могла встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію осіб» від 24.07.2006 року № 27-V ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про реадмісію осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 3 даної угоди Кожна Договірна Сторона на запит іншої Договірної Сторони без особливих формальностей здійснюватиме реадмісію осіб, які не виконують або припинили виконувати діючі умови для в'їзду або перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, якщо доведено або є дійсні підстави вважати, що ці особи мають громадянство держави запитуваної Договірної Сторони.

Частиною 3 статті 3 Угоди визначено що у разі необхідності запитувана Договірна Сторона невідкладно видаватиме своїм громадянам, щодо яких здійснюватиметься реадмісія, проїзні документи, необхідні для їх повернення.

З наведеного вбачається, що Україна, у відповідності до міжнародної Угоди має здійснювати реадмісію осіб, зокрема громадян Республіки Туреччина, які не виконують або припинили виконувати діючі умови для в'їзду або перебування на території України.

Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового рнтгаппення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, встановлені наступні обставини справи, зокрема те, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію та існує ризик його втечі (джерело доходу на території України та кошти для повернення до країни походження відсутні, родичів немає, українською мовою не володіє), прийнятий в порядку реадмісії з Угорщини в Україну за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідач 05 січня 2019 року незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон України на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Вилок» відділу прикордонної служби «Дякове» Мукачівського прикордонного загону на території Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, спільно з трьома співвітчизниками, однак після перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Угорщини в прикордонному районі Угорщини та о 21 годині 30 хвилин 06 січня 2019 року в пункті пропуску «Вилок» Мукачівського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, переданий на територію України у встановленому Угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі та затриманий.

Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В ході з'ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України в'їхав у встановленому порядку 05.01.2019 року через пункт пропуску «Київ-Жуляни» на підставі закордонного паспортного документу U15715429, дійсного до 01.07.2022 року, державу Україну використовував, виключно, як країну транзиту, тому наміру залишитись в Україні для подальшого життя не мав; до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, а 05.01.2018 року з метою потрапити до країн Європейського Союзу незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Вилок» відділу прикордонної служби «Дякове».

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 20, 160, 243, 257, 258, 259, 260, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління прикордонної служби України до громадянина Туреччини ОСОБА_3 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - задоволити.

Затримати громадянина Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на строк до 6 місяців, а саме: до 09 липня 2019 року.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2019 року.

Головуючий В.М. Довжанин