Справа № 805/1218/18-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року справа №805/1218/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача Кудлаєнко В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький електротехнічний завод" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 р. у справі № 805/1218/18-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.), яке складено в повному обсязі 14 вересня 2018 року в м.Слов'янську Донецької області, за позовом Публічного акціонерного товариства "Донецький електротехнічний завод" до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанов, припису ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Донецький електротехнічний завод" (далі - позивач, апелянт) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі - відповідач) в якому просили суд скасувати постанову про накладення штрафу №05-18-3305/099/14 від 12.01.2018 року, постанову про накладення штрафу №05-18-3305/099/15 від 12.01.2018 року та припис №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року в частині виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1735239,34 грн.

В обґрунтуванні позову зазначив, що на підставі акту перевірки додержання законодавства про працю від 22.12.2017 року №05-18-335/099 винесено спірні постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/14, №05-18-3305/099/15 у розмірі 9600 грн. відповідно та припис №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року. Вказані постанови та припис вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що факт захоплення усіх активів, документів та печаток на території м.Донецьк внаслідок злочинних дій незаконних збройних формувань підтверджується повідомленням про ці обставини від 20.03.2017 р. до прокуратури Донецької області, Національної поліції в Донецькій області та Головного управління ДФС в Донецькій області. Зазначає, що дані про заборгованість по заробітній платі у зворотно-сальдових відомостях не можуть бути підтверджені первинними документами та надати документи і погасити заборгованість не є можливим, оскільки документи залишись на тимчасово непідконтрольній території.

Суд першої інстанції в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Донецький електротехнічний завод» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/14 від 12.01.2018 року, постанови про накладення штрафу №05-18-3305/099/15 від 12.01.2018 року, припису №05-18-3305/099-047 від 22.12.2017 року в частині виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1735239,34 грн - відмовив.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав всі підстави задля забезпечення оплати працівникам ПАТ «ДТЕЗ», однак доказів на здійснення відповідних дій позивачем суду надані не були, чим позивач порушив вимоги статті 43 Конституції України.

Не погодившись з таким рішенням, ПАТ «ДТЕЗ» подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 взагалі не стосується ПАТ «ДТЕЗ», оскільки зазначене підприємство не є бюджетною чи державною установою. Крім того на підприємстві відсутні будь які відомості про перелік працівників та розмір будь якої заробітної плати та заборгованості. Також відсутній факт невиплати заробітної плати та наявності заборгованості, а також наявність вини з боку позивача щодо невиплати заробітної плати.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Вважала, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник позивача у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Суд апеляційної інстанції вважав можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Донецький електротехнічний завод» (, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул. Торгівельна, 106 А) пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації, та в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Відповідач, Головне управління Держпраці у Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул. Прокоф'єва, 82) є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функції, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Головним управлінням Держпраці у Донецькій області на підставі наказу від 18.12.2017 року № 2189 "Про проведення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування Донецького Державного університету управління" та направлення та направлення на перевірку від 18.12.2017 року № 04.3/1252 в період з 18.12.2017 року по 22.12.2017 року проведено інспекційне відвідування ПАТ «ДЕТЗ» з питань дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами інспекційного відвідування відповідачем складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 05-18-3305/099. (а.с. 78-108).

Інспекційним відвідуванням встановлено, що на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що за ПАТ «ДТЕЗ» обліковується заборгованість із заробітної плати за період з 10.04.2017 року по 17.12.2017 року у розмірі 1 735 239,34 грн., що є порушенням ч. 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України та ч.1,2 ст. 24 Закону України "Про оплату праці".

На підставі акту перевірки, 22 грудня 2017 року відповідачем винесений припис № 05-18-3335/099-047, яким ПАТ «ДТЕЗ» вказано на наявність порушень законодавства та приписано усунути порушення вимог частин першої та другої статті 115 Кодексу законів про працю України та вимог частин першої та другої статті 24 Закону України "Про оплату праці" в частині невиплати заборгованості із заробітної плати станом на 10.04.2017 року у сумі 1 735 239,34 грн. Крім того, встановлено порушення частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», статті 102-1 Кодексу законів про працю України та ч.1 ст. 19 Закону України «Про оплату праці» в частині нарахування та виплати заробітної плати працівникам ПАТ «ДТЕЗ» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Також приписом Позивачу встановлений семиденний строк з дня отримання цього припису інформувати Головне управління Держпраці у Донецькій області щодо вжиття заходів з його виконання (а.с. 30).

12 січня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 05-18-3305/099/14, відповідно до якої вирішено накласти на ПАТ «ДТЕЗ» штраф у розмірі 9600 грн., за порушення вимог ч.1,2 ст. 115 КЗпП України та ч.1,2 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено заборгованість із виплати заробітної плати за період з 10.04.2017 року по 30.04.2017 року та за травень - листопад 2017 року у розмірі 1 735 239,34 грн.

Також, 12 січня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 05-18-3305/099/15, відповідно до якої вирішено накласти на ПАТ «ДТЕЗ» штраф у розмірі 9600 грн., за порушення вимог п. 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року та вимог п.10 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V.

Судом встановлено, що у позивача станом на 10.04.2017 року обліковується заборгованість у розмірі 1735239,34 грн. зі сплати заробітної плати своїм працівникам.

З матеріалів справи вбачається, що основні виробничі активи ПАТ «ДТЕЗ» розташовані на тимчасово неконтрольованій Україною території та в зоні проведення АТО.

В матеріалах справи наявне повідомлення від 20.03.2017 р. до прокуратури Донецької області, Національної поліції в Донецькій області та Головного управління ДФС в Донецькій області про факт захоплення усіх активів, документів та печаток на території м.Донецьк внаслідок злочинних дій незаконних збройних формувань.

Крім того, в матеріалах справи наявні оборотно-сальдові відомості по рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі» за період з 10.04.2017 року по 30.04.2017 року, за травень-листопад 2017 року та Аналіз рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі», з яких вбачається, що у ПАТ «ДТЕЗ» дійсно обліковується заборгованість зі сплати заробітної плати. (а.с.119-127).

Також з листа ПАТ «ДТЕЗ» від 13 липня 2018 року №13-07т вбачається, що встановлене порушення з невиплати заробітної плати працівникам ПАТ «ДТЕЗ» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунене, заробітна плата нараховується та сплачена.

Позивач не погодившись з прийнятою Головним управління Держпраці у Донецькій області постановами про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 12 січня 2017 року № 05-18-3305/099/14, № 05-18-3305/099/15 про накладення штрафу у розмірі 9600 грн. відповідно, та приписом № 05-18-3335/099-047 в частині невиплати заборгованості із заробітної плати у сумі 1 735 239,34 грн. звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом (пункт 7 Положення).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295.

Пунктом 2 Порядку № 295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп. 1 п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

За підпунктом 2 пунктом 11 Порядку № 295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги.

Згідно п. 12 Порядку № 295, вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Відповідно до п. 16 Порядку № 295, у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

За пунктом 18 Порядку, у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об'єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

У відповідності з п. 30 вказаного Порядку, припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. У разі незгоди з рішенням керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці таке рішення може бути оскаржене до керівника або заступника керівника Держпраці. Подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги. Скарга розглядається у 30-денний строк з дати її надходження, якщо інше не встановлено законом. За результатами розгляду скарг вимоги, приписи можуть бути скасовані повністю або в окремій частині.

Згідно п. 19 Порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Отже, інспектор праці під час проведення відвідування має право вимоги у наданні об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень. У разі відсутності яких, він має право вимоги поновлення таких документів. Вимога є обов'язковою для виконання, та може бути оскаржена.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі по тексту - Закон №108/95).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Приписами частини 2 статті 115 КЗпП України визначено, що у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Статтею 24 Закону № 108/95 встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до статті 36 Закону №108/95 за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю, зокрема, абзацем третім частини 2 цієї статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

При цьому, частина перша зазначеної статті визначає відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винних у порушенні законодавства про працю.

Тобто з аналізу наведеної норми вбачається, що обов'язковою умовою притягнення осіб до відповідальності є наявність складу вчиненого правопорушення, зокрема, його суб'єктивної сторони - вини.

В основу спірної постанови покладене порушення статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону № 108/95, яка передбачає строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Актом перевірки встановлено, що за період з 10.04.2017р. по 30.04.2017р. та за травень-листопад 2017 року заборгованість із виплати заробітної плати складає у розмірі 1 735 239,34 грн.

Первинні документи нарахування та обліку заробітної плати та робочого часу, які є підставою для сплати заборгованості по заробітній плату у позивача відсутні.

З пояснень позивача апелянта, що причиною їх відсутності є проведення бойових дій та активної фази АТО, оскільки усі документи були захоплені 01.03.2017 року невідомими особами, про що були повідомлені правоохоронні органи.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України (ст. 10 Закону № 1669).

Разом з тим, суд зазначає, що Законом № 1669 не непередбачено звільнення суб'єктів господарювання від своєчасного виконання своїх обов'язків у сфері законодавства про працю. Зазначений документ є науково-правовим висновком та має виключно інформаційний характер. Тобто, він не звільняє позивача від обов'язку відновлення (поновлення) документів та дотримання інших вимог, визначених законодавством.

Стосовно посилання апелянта, як поважну причину невиконання вказаних вимог та те, що документи, які необхідно було надати для проведення інспекційного відвідування знаходяться в виробничих підрозділах, які знаходяться на непідконтрольній території, а отже позивач не має доступу до витребуваних документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 розділу I Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

Відповідно до п.8 розділу І Положення N 879, підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення, тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств. Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Це Положення визначає порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів.

За п.5 розділу І Положення N 879, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

За пунктом 7.4 розділу ІІІ Положення № 879, під час інвентаризації розрахунків шляхом документальної перевірки установлюються, зокрема, реальність заборгованості працівникам з оплати праці та громадянам (безпосередньо або через роботодавців) за соціальними виплатами, визначеними законодавством, а також із безготівкових розрахунків за цими виплатами.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що зазначені норми не містять положень щодо звільнення платника податків від обов'язку відновлення документів та дотримання інших вимог, визначених законодавством, у випадках дії обставин непереборної сили, що, зокрема, мали місце на території проведення АТО, а лише встановлює обставини проведення інвентаризації документів, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції.

Так, відповідно до оборотно-сальдових відомостей по рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі» за період з 10.04.2017 року по 30.04.2017 року, за травень-листопад 2017 року та Аналіз рахунку 661 «Розрахунки по заробітній платі», з яких вбачається, що у ПАТ «ДТЕЗ» обліковується заборгованість зі сплати заробітної плати у розмірі 1 735 239,34 грн.

Необхідно зазначити, що позивач мав всі підстави задля забезпечення оплати працівникам ПАТ «ДТЕЗ», однак доказів на здійснення відповідних дій позивачем суду надані не були, чим позивач порушив вимоги статті 43 Конституції України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що законодавчі положення щодо обов'язку своєчасної виплати заробітної плати та відповідальність за порушення строків виплати є чітко визначеними (врегульованими). Зазначені норми скеровані на захист прав працівників товариства, саме вони є тією особою стосовно якої має працювати механізм захисту в контекстів положення принципу верховенства права. Звільнення роботодавця від відповідальності призводить до його свавілля, що порушує мету спрямованості існування правової держави.

Крім того, стаття 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, позивачем порушені права працівників на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантовано останнім Конституцією України.

Судом також встановлено та не спростовано позивачем порушення вимог п.12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 щодо обов'язковості виконання, внесеної в межах повноважень, вимоги інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ПАТ «ДЕТЗ» не надано до управління Держпраці та суду належних та допустимих доказів щодо спростування виявлених порушень законодавства про працю.

З огляду на доведене правопорушення позивачем законодавства про працю, суд зазначає про правомірність прийняття відповідачем спірного припису та постанови про накладення штрафу.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що Головне управління Держпраці у Донецькій області діяло відповідно ст.19 Конституції України в межах наданих повноважень, відповідно до законодавства.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 16 січня 2019 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький електротехнічний завод" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 р. у справі № 805/1218/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 р. у справі № 805/1218/18-а - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін