Справа № 146/1902/18
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1902/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" січня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в смт Томашпіль в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Тиврівського ВП майора поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року до суду з цією позовною заявою, звернувся ОСОБА_1 який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, до інспектора СРПП № 2 Тиврівського ВП майора поліції ОСОБА_2, місцезнаходження вул. Шевченка, 2 смт. Тиврів Вінницька область про скасування постанови серії ДПО18 № 815906 від 17 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП, вважаючи постанову такою, що не відповідає вимогам закону.

Позов мотивовано наступним.

17 листопада 2018 року інспектором СРПП № 2 майором поліції ОСОБА_2 було винесено постанову ДПО18 № 815906 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, нібито не мав при собі документа, що посвідчує проходження транспортним засобом технічного огляду.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так позивачем в позові зазначено, що інспектор Антонюк В.С. не дотримався положень статі 276 КУпАП, яка передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

На думку позивача, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 суттєво порушив його права і не надав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того інспектор Антонюк В.С. проігнорував вимоги ч. 2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання ст. 245 КУпАП, щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Разом з тим ОСОБА_1 зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено вимоги ст. 280 КУпАП, йому не було розяснено його права та обовязки, і цим самим позбавленого його права на захист під час притягнення його до адміністративної відповідальності, чим порушеного його право на захист гарантоване ст. 59 Конституції України, порушеного його право давати пояснення, право додавати докази, право заявляти клопотання, право брати участь при досліджені доказів.

Однак як вказує позивач, після висловлення зауважень , інспектор Антонюк В.С. пішов до свого патрульного автомобіля де виніс постанову. Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову такою, що винесена не у порядку та не у спосіб передбачений законом, яка підлягає скасуванню, тому з даним позовом він звернувся до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак направив на адресу суду заяву згідно якої вимоги викладені в адміністративному позові підтримує, просить їх задоволити, справу просить розглянути без його участі.

Відповідач інспектор СРПП № 2 Тиврівського ВП майор поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, відзив на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності будь-якої зі сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.11.2018 року інспектором СРПП № 2 Тиврівського ВП майором поліції ОСОБА_2 була винесена постанова серії ДПО18 № 815906 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Вказана постанова не відповідає вимогам закону та винесена із його порушенням, тому підлягає скасуванню.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Стосовно доводів позивача щодо порядку та процедури розгляду справи інспектором поліцій суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП законодавчий орган чітко встановив, що посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна встановити всі необхідні докази по справі, згідно яких притягується особа до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови серії ДОП18 № 815906 від 17.11.2018 року ОСОБА_1 17 листопада 2018 року о 14 год 30 хв. керуючи автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_1, на автодорозі Вінниця-Шпиків-Комаргород, який підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3.б ПДР.

Із вказаної постанови не вбачається, якими доказами керувався поліцейський встановлюючи вину позивача, до постанови не додані, а також у самій постанові не зазначені докази, якими підтверджується вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

В позовній заяві позивач заперечив факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність належних доказів в підтвердження його вини.

При цьому, відповідач доводи позивача з цього приводу не оспорив, не надав суду і інших будь-яких доказів в підтвердження вини позивача, як того вимагає ст.77 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За відсутності в матеріалах справи доказів правопорушення вчиненого ОСОБА_1, відповідач не довів скоєння позивачем адміністративного правопорушення та правомірність і законність ухвалення відповідної постанови.

Тому, за вказаних обставин слід вважати, що відповідач, як суб"єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні ПДР, відтак, слід зробити висновок, що позивач не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 121КУпАП.

За вказаних обставин, вищевказана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі ст.ст. 247 п.1, 284 ч.1 п.3, 293 ч.1 п.3 КУпАП, керуючись ст.ст.6, 9, 72-77, 229 ч.4, 241-246, 250, 257-263 КАС України, суд,-

УХВАЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Тиврівського ВП майора поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДПО18 № 815906 від 17 листопада 2018 року, яка винесена інспектором СРПП № 2 Тиврівського ВП майором поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3