Справа № 826/4177/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа №826/4177/14

адміністративне провадження №К/9901/14584/18, К/9901/14583/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/4177/14

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у місті Києві (далі - Інспекція ДАБК), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ), треті особи: Міжгосподарська асоціація з розвитку кооперації і ринку «Аркор» (далі - Асоціація «Аркор»), ОСОБА_5, про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, зобов'язати вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами Асоціації «Аркор» та ДАБІ

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П. та

ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Ісаєнко Ю.А, суддів Губської Л.В., Федотова І.В., -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - позивачі) звернулись до суду з позовом, в якому,з урахуванням уточнених позовних вимог, просили:

- визнати протиправними дії Інспекції ДАБК по реєстрації поданої Асоціацією «АРКОР» декларації про початок виконання будівельних робіт (реєстраційний номер декларації КВ 46 від 25 червня 2013 року), оскільки вона містила завідомо неправдиві відомості щодо категорії складності будівництва по вулиці Саксаганського 111 в місті Києві;

- визнати протиправною бездіяльність Інспекції ДАБК, яка полягала у неналежному реагуванні на звернення мешканців будинків АДРЕСА_1, і зокрема у непроведенні нею з моменту подання цих звернень і по теперішній час перевірки діяльності Асоціації «АРКОР» за адресою Саксаганського 111 в місті Києві на предмет дотримання нею державних будівельних норм та будівельного законодавства України, які б гарантували збереження об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, а також приватної власності власників квартир цих будинків, гарантували їх право на житло та безпечне середовище;

- визнати протиправною бездіяльності Інспекції ДАБК, яка полягала у неналежному контролі за діяльністю Асоціації «АРКОР» за адресою вулиця Саксаганського 111, в місті Києві, і зокрема за дотриманням нею державних будівельних норм та будівельного законодавства України, які б гарантували збереження об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, а також приватної власності власників квартир цих будинків, гарантували їх право на житло та безпечне середовище;

- визнати протиправною бездіяльність ДАБІ, стосовно належного контролю за діяльністю Інспекції ДАБК і зокрема щодо її неналежного реагування на звернення мешканців будинків АДРЕСА_1 щодо належного контролю за діяльністю Асоціації «АРКОР» за адресою вулиця Саксаганського 111 в місті Києві, і зокрема за дотриманням цим забудовником державних будівельних норм та будівельного законодавства України, які б гарантували збереження об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, а також приватної власності власників квартир цих будинків, право на житло та безпечне середовище мешканців вищезазначених будинків АДРЕСА_1 з боку Інспекції ДАБК;

- скасувати здійснену 25 червня 2013 року Інспекцією ДАБК реєстрацію, поданої Асоціацією «АРКОР» декларації про початок виконання будівельних робіт по вулиці Саксаганського 111 в місті Києві (реєстраційний номер декларації: КВ 46), або ж, якщо з якихось формальних підстав суд визнає це неможливим, зобов'язати ДАБІ скасувати цю здійснену 25 червня 2013 року Інспекцією ДАБК реєстрацію поданої Асоціацією «АРКОР» декларації про початок виконання будівельних робіт по вулиці Саксаганського 111 в місті Києві;

- зобов'язати ДАБІ невідкладно видати припис щодо припинення усіх підготовчих та будівельно-монтажних робіт по вулиці Саксаганського 111, в місті Києві до проведення за кошти забудовника комплексної державної експертизи проекту за будови, яка б, зокрема, передбачала оцінку усіх можливих руйнівних наслідків цього будівництва на об'єкти культурної спадщини, будинки АДРЕСА_1, та до отримання забудовником у встановленому частинами другою - четвертою статті 37 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) порядку необхідного для будівництва будівлі IV категорії складності дозволу.

Позов обґрунтовано тим, що Інспекцією ДАБК, в порушення вимог чинного містобудівного законодавства України зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт в якій безпідставно занижено категорію складності об'єкта будівництва, крім того Інспекцією ДАБК, а потім і ДАБІ не вживаються заходи за зверненнями позивачів щодо скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, припинення підготовчих та будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва, у зв'язку з чим роботи проводяться без дозволу на виконання будівельних робіт та зазначені роботи можуть призвести до руйнування об'єктів культурної спадщини.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 28 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправною та скасував реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт N КВ 46, зареєстровану Інспекцією ДАБК від 25 червня 2013 року;

- визнав протиправною бездіяльність Інспекції ДАБК та ДАБІ щодо непроведення перевірок Асоціації «АРКОР» за адресою вулиця Саксаганського, 111 в місті Києві за зверненнями позивачів та інших мешканців об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, від 08, 17 січня та 26 лютого 2014 року, а також від жовтня 2013 року, та щодо невжиття до об'єкту самочинного будівництва заходів в порядку частиною другою статті 39-1 Закону № 3038-VI. В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції, з висновком, якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що реєстрація спірної декларації є протиправною, оскільки будівельні роботи могли призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення, про що було відомо відповідачу на час проведення реєстрації декларації, а будівництво відноситься до IV категорії складності, тому необхідно було видавати дозвіл на будівництво, а не реєструвати відповідну декларацію. У зв'язку з цим, об'єкт слід вважати самочинним будівництвом, а подану декларацію такою, що містить недостовірні дані.

Окрім цього, суди вказали на протиправну бездіяльність відповідачів, оскільки вони були зобов'язані в межах повноважень визначених частиною четвертою статті 41 Закону № 3038-VI всебічно дослідити обставини, викладені у неодноразових зверненнях звернення позивачів та інші мешканці об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1 щодо проведення перевірки діяльності Асоціації «Аркор» на предмет дотримання державних будівельних норм та будівельного законодавства України, які б гарантували збереження об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, а також приватної власності власників квартир цих будинків, гарантували їх право на житло та безпечне середовище, в яких повідомлялось відповідачів про здійснення самовільного будівництва, яке може призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого № 3038-VI.

26 лютого та 03 березня 2016 року Асоціація «АРКОР» та ДАБІ, відповідно, звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року. При цьому, Асоціація «АРКОР» просить направити справу на новий розгляд, а ДАБІ - відмовити в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга Асоціації «АРКОР» мотивована, зокрема, тим, що лише із внесенням об'єкту до Державного реєстру нерухомих пам'яток України місцевого та регіонального значення на нього може розповсюджуватись охоронюваний законом статус, тому законодавство не зобов'язує визнавати забудову IV категорією складності, до реєстрації у відповідному реєстрі щойно виявленого об'єкту культурної спадщини.

Касаційна скарга ДАБІ мотивована, зокрема, тим, що на підставі неодноразових звернень громадян, 09 січня 2014 року посадовою особою Інспекції ДАБК здійснювався виїзд на вказаний об'єкт та встановлено, що будівельний майданчик огороджено парканом, на момент вказаного виїзду будівельні роботи не виконувались, відповідальні особи на об'єкті були відсутні, що унеможливило проведення перевірки. Крім цього, суди не врахували, що у відповідні періоди 2014 - 2015 років перевірки підприємств контролюючими органами здійснювались виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки. Відтак, у діях відповідачів не було бездіяльності.

Вищий адміністративний суд України ухвалами від 29 лютого та 22 березня 2016 року відкрив касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами та витребував матеріали справи першою ухвалою.

21 березня та 04 квітня 2016 року від ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції надійшли заперечення проти касаційних скарг, в яких позивач просить залишити останні без задоволення, а оскаржувані ДАБІ та третьою особою судові рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що Інспекцією ДАБК 25 червня 2013 року зареєстровано декларацію №46 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового будинку під торгово-офісний комплекс на вул. Саксаганського, 111 у Шевченківському районі м. Києва (далі-декларація); замовником будівництва є Асоціація «Аркор»; виконавцем робіт - товариство з обмеженою відповідальністю «Техбудмеханіка - спецпідряд».

Також суди встановили, що поряд зі спірним об'єктом будівництва розташовані будинки по АДРЕСА_1, які занесені до переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини м. Києва, і у разі аварії при проведенні будівельних робіт це може призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Згідно експертного звіту від 01 грудня 2014 року ДП «Укрдержбудекспертиза» щодо будинку, розташованого по АДРЕСА_1, на фрагменті дворового фасаду по осі В між осями 8-9, зафіксовані тріщини між віконними прорізами та виявлена нижня сходова площадка, металеві балки, якої повністю зруйновані корозією. Щодо будинку, розташованого по АДРЕСА_2 зазначено, що зафіксовані тріщини на головних фасадах, які не впливають на несучу здатність стін, оскільки виникли в наслідок тривалого часу експлуатації після капітального ремонту. Тріщини в стінах дворового та бокового фасадів мають осадковий характер та виникли в результаті реконструкції будинку.

В проекті «Реконструкція нежитлового будинку під торгово-офісний комплекс на вул. Саксаганського, 111 у Шевченківському районі м. Києва» передбачено підсилення цегляних стін методом інє`ктування тріщин будинків по АДРЕСА_1, вказано на розробку програми моніторингу за існуючими будинками із встановленням маяків на тріщинах до початку проведення будівельних робіт та геодезичний контроль за деформаціями будинків під час будівництва.

Крім того, у пункті 2.2.2 звіту (сторінка 39 висновку) про науково-технічну роботу оцінки впливу реконструкції будівлі по вул. Сксаганського, 111 в м. Києві на оточуючу забудову, що проведена ДП «Державним науково-дослідним інститутом будівельних конструкцій» від 12 грудня 2013 року зазначено, що фундаменти існуючих будинків та будинку, що підлягає реконструкції підтоплені, рівень підземних вод безпосередньо перед будинком, що підлягає реконструкції підніметься на 0,15 м, радіус впливу зміни рівнів підземних вод буде спостерігатися на відстані до 10-15 м перед будинком, що підлягає реконструкції.

Відповідно до висновку спеціаліста Білика С.І. від 22 квітня 2014 року, роботи із встановлення палій, риттю котловану та інші земляні роботи за адресою Саксаганського, 111 дійсно можуть призвести до подальшого руйнування поруч розташованих будинків НОМЕР_1 при виконанні будівельно-монтажних робіт з влаштування фундаментів, особливо з урахуванням наявності високого рівня ґрунтових вод, оскільки ділянка підтоплена. До руйнування будинків АДРЕСА_1 можуть призвести й можливі усадки їх фундаментів вже після завершення будівництва по вулиці Саксаганського 111, а також можливий подальший підйом рівня ґрунтових вод. Подальша усадка фундаменту будинку АДРЕСА_2 є особливо небезпечною з урахуванням розташування на цьому будинку газопроводу, який забезпечує газом інші будинки, тому що подальша усадка його фундаменту може призвести до руйнування газопроводу, що є небезпечним.

Крім того, з досліджувальної частини по третьому питанню висновку від 29 травня 2015 року №12539/14-42 комісійної судової будівельно-технічної експертизи вбачається що під час розрахунку складності будівництва необхідно було враховувати критерій можливості втрати об'єкту культурної спадщини, що в пункті 1.12 проекту реконструкції нежитлового будинку по вул. Саксаганського, 111 проектувальником та замовником будівництва враховано не було.

Відповідно до довідки від 08 травня 2015 року №066-1522 Управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації та містобудівних умов, житловий будинок по АДРЕСА_2 наказом Управління охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища від 02 квітня 1998 року № 15 занесений до переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини м. Києва. Будинок по АДРЕСА_1 наказом Головного управління охорони культурної спадщини від 25 вересня 2006 року № 53 занесений до переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини м. Києва.

Окрім цього суди встановили, що позивачі та інші мешканці об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, неодноразово подавали до відповідачів звернення щодо проведення перевірки діяльності Асоціації «Аркор» на предмет дотримання державних будівельних норм та будівельного законодавства України, які б гарантували збереження об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1, а також приватної власності власників квартир цих будинків, гарантували їх право на житло та безпечне середовище. В зазначених зверненнях було повідомлено про здійснення самовільного будівництва, яке може призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення, будинків АДРЕСА_1,

Відповідачами за зазначеними зверненнями надавалися відповіді з інформацією про те, що ними 13 вересня 2013 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Асоціацією «Аркор».

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону № 3038-VI він встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Однією з функцій управління у сфері містобудівної діяльності є контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (частина перша статті 41 Закону № 3038-VI).

За правилами частини другої статті 41 Закону № 3038-VI Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 цього Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України діє відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294.

Відносини щодо процедури реєстрації декларації та видачі дозволу на виконання будівельних робіт урегульовані приписами статей 36, 37 Закону № 3038-VI, Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (далі - Порядок № 466). Крім того, діяльність Інспекції повинна відповідати приписам Закону України від 06 вересня 2005 року № 2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 3038-VI усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Частиною першою статті 34 Закону № 3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Різновидами дозвільних документів є: направлене повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт.

Таким чином, питання виду дозвільного документа на об'єкт будівництва пов'язується з категорією складності такого об'єкта.

Згідно із частиною першою статті 36 названого Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557 затверджений Порядок віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності.

Згідно підпункту 3 пункту 5 вказаного Порядку до IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Як встановлено судом першої інстанції, поряд зі спірним об'єктом будівництва розташовані будинки по АДРЕСА_1, які занесені до переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини м. Києва, і у разі аварії при проведенні будівельних робіт це може призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що згідно положень статті 1 Закону України від 08 червня 2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон № 1805-III) у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

культурна спадщина - це сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об'єктів культурної спадщини;

об'єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

щойно виявлений об'єкт культурної спадщини - це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об'єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Статтею 2 зазначеного Закону передбачена класифікація об'єктів культурної спадщини, проте в даній статті відсутній поділ об'єктів культурної спадщини на національного та місцевого значення. Визначення об'єктів культурної спадщини за вказаними критеріями відсутнє і в Порядку віднесення об'єктів будівництва до ІV та V категорій складності.

Разом з цим, в Законі № 1805-III є визначення пам'ятки культурної спадщини, які в свою чергу поділяються на пам'ятки національного та місцевого значення.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить занесення об'єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та внесення змін до нього щодо пам'яток місцевого значення (пункт 6 частини другої статті 5 вказаного Закону № 1805-III).

Згідно частини другої статті 14 Закону № 1805-III об'єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам'ятки вноситься до Переліку об'єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об'єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об'єкта або уповноважений ним орган (особу).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що термін «об'єкта культурної спадщини місцевого значення» включає в себе також щойно виявлені об'єкти культурної спадщини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що будинки по АДРЕСА_1 відносяться до об'єктів культурної спадщини місцевого значення, оскільки їх внесено до Переліку об'єктів культурної спадщини міста Києва.

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону № 3038-VI у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до пункту 14 Порядку N 466 у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Про скасування реєстрації декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування.

Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими законодавством.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З аналізу наведених норм слідує, що підставою для скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації є установлення факту наведення у ній замовником недостовірних даних, у даному випадку, в частині категорії складності об'єкта будівництва, що у свою чергу дає підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом за ознаками наведеними у цій нормі, які є самостійними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що реєстрація декларації є протиправною з тих підстав, що будівельні роботи могли призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення, про що було відомо відповідачу на час проведення реєстрації декларації, а будівництво відноситься до IV категорії складності, тому необхідно було видавати дозвіл на будівництво, а не реєструвати відповідну Декларацію.

Щодо невідповідного реагування відповідачами на звернення позивачів та інших мешканців об'єктів культурної спадщини, будинків АДРЕСА_1 та щодо невжиття до об'єкту самочинного будівництва заходів в порядку передбаченого частиною другої статті 39-1 Закону № 3038-VI, колегія суддів зазначає, що положення статті 32 у взаємозв'язку з іншими нормами Закону № 3038-VI та Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557, дає підстави для висновку, що вона встановлює загальне правило визначення категорії складності об'єкта будівництва.

Разом з цим, враховуючи визначені законодавством та наведені вище критерії, за якими присвоюється категорія складності об'єкта будівництва, а саме на об'єкти будівництва, які можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення, за встановлених у справі обставин, саме на Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (на сьогодні - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю) за змістом статей 6, 7 Закону № 3038-VI здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема контроль за дотриманням законодавства, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Отже, з урахуванням висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 березня 2014 року (справа № 21-433а13) відповідно до якого у випадках, коли проектна документація на об'єкт будівництва відсутня чи об'єкт їй не відповідає, віднесення такого об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності належало до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю, а саме Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів, колегія суддів, погоджується з судом висновками судів попередніх інстанцій про те, що до повноважень відповідачів відноситься повноваження щодо визначення категорії складності об'єкта будівництва.

В свою чергу, на виконання статті 41 Закону № 3038-VI постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Положеннями вказаного Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (пункт 5). Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю (пункт 6). Пунктом 6 Порядку передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Отже, підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема звернення фізичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, відповідно, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, відповідачі допустили протиправну бездіяльність щодо проведення такої перевірки.

Посилання ДАБІ на те, що посадовою особою Інспекції ДАБК у січні 2014 року здійснювався виїзд на об'єкт будівництва щодо якого виник спір, не заслуговує на увагу, оскільки такі дії не підтверджено відповідними документами, ухвалення яких передує проведенню перевірок (зокрема, наказ, направлення тощо).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками суді попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржників, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційних скаргах не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржників відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України (та Міжгосподарською асоціації з розвитку кооперації і ринку «Аркор» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року справі № 826/4177/14 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду