Справа № 826/11037/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування Наказу № 354 від 04.08.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування Наказу відповідача від 04.08.2017 року № 354 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог даного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 "Про призначення проведення службового розслідування за фактом вимагання грошей старшим лейтенантом ОСОБА_1 у військовослужбовців строкової служби" від 10 березня 2016 року №425 наказано заступнику командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом підполковнику ОСОБА_2 в термін з 10 по 19 березня 2016 року провести службове розслідування за фактом вимагання грошей старшим лейтенантом ОСОБА_1 у військовослужбовців строкової служби та під час службового розслідування з`ясувати, серед іншого: наявність чи відсутність події, з приводу якої призначено службове розслідування та її обставини, конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів, які було порушено.

Актом службового розслідування від 18 березня 2016 року було встановлено факт вимагання і отримання грошей старшим лейтенантом ОСОБА_1 від військовослужбовців строкової служби.

Акт містить опис порушень, допущених старшим лейтенантом ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_3 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 04 серпня 2017 року №354 за порушення вимог статей 11, 16, 58, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на командира взводу - викладача навчальної батареї навчального дивізіону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "позбавлення військового звання".

Позивач, не погоджуючись із зазначеним наказом, вважаючи його незаконним та таким, що був винесений відповідачем в порушення вимог чинного законодавства, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N551-XIV (далі - Дисциплінарний Статут).

Відповідно до пункту 1 Дисциплінарного Статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Порядок притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначений пунктами 84 та 85 Дисциплінарного Статуту. Зокрема, такими нормами визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно з пунктом 86 Дисциплінарного статуту, після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого (пункт 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України».

Аналіз вказаних приписів законодавства дає підстави дійти висновку, що призначення службового розслідування є правом командира і проводиться з метою виявлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Натомість, у випадку вчинення військовослужбовцем корупційного правопорушення службове розслідування призначається у всіх випадках. Результати такого службового розслідування повинні враховуватись командиром при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до визначення, наведеного в статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року №3206-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №3206-VI), корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене, зокрема, військовою посадовою особою Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей.

Аналогічні за змістом визначення корупційного правопорушення та корупції містить також Закон України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі - Закон №1700-VII).

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів касаційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що діяння, за підозрою у вчиненні якого затримано позивача та, надалі, позбавлено його військового звання, має ознаки корупційного правопорушення, а тому проведення службового розслідування у даному випадку було обов`язковим для встановлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, а також встановлення наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Як свідчать матеріали даної справи, підставою для винесення оскарженого наказу слугував наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 10 березня 2016 року №425 про проведення службового розслідування за фактом вимагання грошей командиром навчального взводу - викладачем навчальної батареї навчального дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 . За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 грубо порушив військову дисципліну та покладені на нього службові обов`язки в частині незаконного отримання від підлеглих йому військовослужбовців неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

Водночас, зі змісту оскаржуваного наказу від 04 серпня 2017 року №354 вбачається, що своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 умисно порушив вимоги статей 11, 16, 58, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що стало підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді "позбавлення військового звання".

Відповідно до статті 363 КК України прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, є діянням, за яке передбачена кримінальна відповідальність.

В свою чергу, положенням статті 1 Закону №3206-VI та статті 1 Закону №1700-VII передбачено, що неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Так, за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статі 368 Кримінального кодексу України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службової особою) було відкрито кримінальне провадження №0000035, наслідком чого стало постановлення Козелецьким районним судом Чернігівської області вироку від 24 листопада 2016 року у справі №734/3195/16-к, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання за частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Порядок притягнення до відповідальності особи, що вчинила корупційне правопорушення передбачено статтею 65 Закону №1700-VII, згідно з приписами якої за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині 1 статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленомузаконом порядку.

Виходячи із змісту конституційного принципу «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення» (ст.61 Конституції України), притягнення особи, що вчинила корупційне правопорушення до дисциплінарної відповідальності, не виключає притягнення її ж до кримінальної відповідальності.

При цьому, дисциплінарна відповідальність працівників є одним із видів юридичної відповідальності, що встановлена законодавством за протиправну поведінку працівника, а кримінальна відповідальність - встановлена законодавством за вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Тобто, особа за вчинення корупційного правопорушення може бути притягнута одночасно як до дисциплінарної, так і до кримінальної відповідальності.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 02 серпня 2018 року по справі №813/106/16 (адміністративне провадження №К/9901/21268/18).
Таким чином, проаналізувавши наведені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що діяння, за підозрою у вчиненні якого затримано позивача та, надалі, позбавлено його військового звання, має ознаки корупційного правопорушення, а тому проведення службового розслідування у даному випадку було обов`язковим для встановлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, а також встановлення наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів зауважує на тому, що відповідачем було порушено строк та порядок накладення дисциплінарного стягнення, встановлені статтею 87 Дисциплінарного статуту, оскільки спірний наказ від 04 серпня 2017 року №354 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем було винесено більше ніж через рік з моменту, коли стало відомо про наявність вищевказаного правопорушення та більше ніж через рік після закінчення службового розслідування.

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, спірний наказ від 04 серпня 2017 року №354 відповідачем було винесено саме за недотримання позивачем вимог статей 11, 16, 58 та 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а не у зв`язку із наявністю у діях останнього ознак злочину, що відповідно спростовує твердження позивача про накладення на нього за одне порушення двох видів стягнення.

Отже, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 34, 229, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.