Справа № 520/11329/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 січня 2019 р. № 520/11329/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту - позивач, Харківське приміське ОУПФУ Харківської області), в якому просить суд:

- визнати дії Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_1 про перерахування грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% неправомірними;

- зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 з 11.07.2018 року у розмірі 90% і здійснити нарахування та виплату різниці призначеного грошового утримання з 11.07.2018 року до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 01.02.2018 року перебуває на обліку у Харківському приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області на підставі рішення № 53 від 15.02.2018 р. та отримувала пенсію за віком.

11.07.2018 року позивач звернулася до управління з відповідною заявою про переведення пенсії за віком на довічне грошове утримання судді у відставці. До заяви відповідачу було надано всі необхідні документи, а саме: трудову книжку, довідку про роботу на посаді судді з 19.11.1997 року по 06.07.2018 року, а також довідку про заробітну плату від 05.07.2018 р.№04-52267, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, яка становила 27200 грн. Розмір щомісячного довічного грошового утримання складав 21760 грн.

Після отримання у вказаному розмірі довічне грошове утримання судді у відставці, позивач дійшла висновку, що їй його було призначено у розмірі 80%, а не 90% від заробітної плати, що не відповідає обставинам справи і вимогам Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-ХП, який підлягає застосуванню на час виходу її у відставку.

На звернення позивача до управління про перерахунок грошового утримання від 31.08.2018, 25.10.2018, 05.11.2018 отримала 04.12.2018 р. копію листа в якому було обґрунтовано вказано розмір довічного грошового утримання 80% від заробітної плати. При цьому управління посилалося на ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УШ від 02.06.2016 року із зазначенням, що її стаж роботи на посаді судді складає 20 років 6 місяців 13 днів.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позов, з якого вбачається, що в обґрунтування не визнання та заперечення проти позову відповідачем вказано, що розмір грошового утримання судді Шмадченко С.І. визначено вірно, на підставі норм діючого законодавства та з огляду на стаж роботи на посаді судді.

Позивачем подано заперечення на відзив на позовну заяву, у яких вона підтримала свою правову позицію у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.02.2018 року перебувала на обліку в Харківському приміському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримувала пенсію за віком.

11.07.2018 року позивач звернулася до управління з відповідною заявою про переведення пенсії за віком на довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до листа від 09.11.2018 №6414-02-01/44 судом встановлено, що станом на 141.07.2018 року загальний процент пенсії від заробітку становить 80% та основний розмір пенсії від заробітку - 21760,00 грн. із зазначенням, що стаж роботи позивача на посаді судді складає 20 років 6 місяців 13 днів (а.с.13).

Позивачем, до матеріалів справи надано послужний список особовий № Н-920097, у якому серед іншого зазначено про перебування позивача на посаді слідчого з 26.12.1991 року по 18.11.1997 року (а.с. 14-19).

Зазначає, що відповідач не зарахував до спеціального стажу ОСОБА_1 стаж служби на посаді слідчого з 26.12.1991 р. по 18.11.1997 р., що складає 5 років 10 місяців 22 дні

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання дане питання врегульовано положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Відповідно до положень ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, як передбачено п.25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В той же час, відповідно до приписів ч. 1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до положень п.11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI був чинним Закон України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів", відповідно ч.4 ст. 43 якого судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Суд зазначає, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІ, який набрав чинності 29.03.2015 року та яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Як вказано Конституційним Судом України у рішенні від 11.10.2005 року № 3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що фактично відсутність у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІ, який набрав чинності 29.03.2015 року та яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, положення щодо збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Відтак, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідним є врахування стажу служби на посаді слідчого, що, як наслідок, дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідачем в супереч вищевикладеному не було враховано період роботи ОСОБА_1 на посаді слідчого з 26.12.1991 р. по 18.11.1997 р., що складає 5 років 10 місяців 22 дні, який визначений Законами України "Про статус суддів" і "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакціях на час набуття такого права.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення, в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області при обчислені розміру довічного грошового утримання зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, період роботи на посаді слідчого з 26.12.1991 р. по 18.11.1997 р., що складає 5 років 10 місяців 22 дні та роботи суддею з 19.11.1997 року по 06.07.2018 року, що складає 20 років 6 місяців 13 днів, а загалом - 26 років 5 місяців 4 дні.

Щодо позовної вимоги про визнання дій Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_1 про перерахування грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% неправомірними, суд зазначає наступне.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що рішення про відмову у перерахунку довічного грошового утримання у розмірі 90 % ОСОБА_1 відповідачем не приймалось. Листом від 09.11.2018 року №6414-02-01/44 позивачу лише повідомлено про підстави призначення та отримання довічного грошового утримання, втім, суд з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення, в даному випадку належним способом захисту прав позивача є визнання бездіяльності Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_1 про перерахування грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% неправомірною.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 з 11.07.2018 року у розмірі 90% і здійснити нарахування та виплату різниці призначеного грошового утримання з 11.07.2018 року до набрання рішенням суду законної сили суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, тому вимога позивача в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії до набрання рішенням суду законної сили задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача підлягає задоволенню в частині зобов'язання Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 з 11.07.2018 року у розмірі 90% і здійснити нарахування та виплату різниці призначеного грошового утримання з 11.07.2018 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Дніпровська, 206, м. Мерефа, Харківська область, 62472, ) при обчислені розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, період роботи на посаді слідчого з 26.12.1991 р. по 18.11.1997 р., що складає 5 років 10 місяців 22 дні та роботи суддею з 19.11.1997 року по 06.07.2018 року, що складає 20 років 6 місяців 13 днів, а загалом - 26 років 5 місяців 4 дні.

Визнати бездіяльність Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Дніпровська, 206, м. Мерефа, Харківська область, 62472, ) щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про перерахування грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% неправомірною.

Зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Дніпровська, 206, м. Мерефа, Харківська область, 62472, ) здійснити перерахунок розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 11.07.2018 року у розмірі 90% і здійснити нарахування та виплату різниці призначеного грошового утримання з 11.07.2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Дніпровська, 206, м. Мерефа, Харківська область, 62472, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 січня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.