Справа № 146/2/19
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/2/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" січня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в смт Томашпіль в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2019 року до суду з цією позовною заявою, звернувся ОСОБА_1 який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження вул. Л. Українки, 21, м. Черкаси про скасування постанови серії ЕАВ № 602491 від 19 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, вважаючи постанову такою, що не відповідає вимогам закону.

Позов мотивовано наступним.

19 грудня 2018 року щодо позивача ОСОБА_1 була винесена постанова серії ЕАВ № 602491 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, а саме порушення правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач ніби керував транспортним засобом, перевозив великоваговий вантаж фактична маса якого перевищує 40 т., а саме становить 41,05 т., чим порушив п. 22,5 ПДР, а саме порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів, автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Проте позивач зазначає, що дана постанова винесена щодо нього без жодних підстав, оскільки особисто він не порушував ПДР та не вчиняв інкриміноване йому правопорушення.

На думку позивача дане порушення являється надуманим інспектором, оскільки насправді він не вчиняв ніякого правопорушення. Зокрема, спростовується копією результату зважування.

Крім того позивач вказує, що розділ 22 ПДР встановлює, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема навантаження на одиночну вісь перевищує 11 т.

Пунктом 22.1 встановлюється, що маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. Пункт 22.2. зазначає, що водій перед початком руху зобовязаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, толочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створення перешкод для руху.

Позивач зазначає, що вимоги п. 22.2. ПДР він виконав. Щодо розташування вантажу в частині його маси, розподілення навантаження на осі він не зобовязаний перевіряти. Він є найманим працівником і працює водієм. Перевіряти масу та навантаження на осі зобовязаний працівник, що завантажує вантаж.

Таким чином ОСОБА_1 вважає, що він не є субєктом правопорушення, яке встановлено постановою серії ЕАВ № 602491 від 19 грудня 2018 року, зазначену постанову вважає винесеною не у порядку та не у спосіб передбачений законом, яка підлягає скасуванню, тому з даним позовом він звернувся до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак направив на адресу суду заяву згідно якої вимоги викладені в адміністративному позові підтримує, просить їх задоволити, справу просить розглянути без його участі.

Відповідач представник Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, відзив на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності будь-якої зі сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_2 була винесена постанова серії ЕАВ № 602491 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказана постанова не відповідає вимогам закону та винесена із його порушенням, тому підлягає скасуванню.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Стосовно доводів позивача щодо порядку та процедури розгляду справи інспектором поліцій суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП законодавчий орган чітко встановив, що посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна встановити всі необхідні докази по справі, згідно яких притягується особа до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови серії ЕАВ № 602491 від 19.12.2018 року ОСОБА_1 19 грудня 2018 року о 10 год 30 хв. керуючи автомобілем «Renault magnum 490» д/н АВ 3941ВЕ, перевозив великоваговий вантаж фактична маса якого перевищує 40 тон, а саме становить 41,05 тон, чим порушив п. 22.5 ПДР. (а.с.6)

Із вказаної постанови не вбачається, якими доказами керувався поліцейський встановлюючи вину позивача, до постанови не додані, а також у самій постанові не зазначені докази, якими підтверджується вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

В позовній заяві позивач заперечив факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність належних доказів в підтвердження його вини.

Згідно наданих позивачем результатів зважування на пункті зважування «Дачне» від 19 грудня 2018 року, вага т.з реєстр. номер тягача АВ 3941ВЕ становить 40.26 т.(а.с.7)

При цьому, відповідач доводи позивача з цього приводу не оспорив, не надав суду і інших будь-яких доказів в підтвердження вини позивача, як того вимагає ст.77 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.132-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 розділу 22 ПДР - за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За відсутності в матеріалах справи доказів правопорушення вчиненого ОСОБА_1, відповідач не довів скоєння позивачем адміністративного правопорушення та правомірність і законність ухвалення відповідної постанови.

Тому, за вказаних обставин слід вважати, що відповідач, як суб"єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні ПДР, відтак, слід зробити висновок, що позивач не може нести відповідальність за ст. 132-1КУпАП.

За вказаних обставин, вищевказана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі ст.ст. 247 п.1, 284 ч.1 п.3, 293 ч.1 п.3 КУпАП, керуючись ст.ст.6, 9, 72-77, 229 ч.4, 241-246, 250, 257-263 КАС України, суд,-

УХВАЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАВ № 602491 від 19 грудня 2018 року яка винесена інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області сержантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3