Справа № 0740/803/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2018 року м. Ужгород№ 0740/803/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник - ОСОБА_1

відповідача: представник - Гончарук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області , в якому просить скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК294/221/АВ-ТД-ФС-125 від 17.07.2018 року про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер - НОМЕР_1) за порушення законодавства про працю у розмірі - 223380,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в ході проведеного інспекційного відвідування посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області виявлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме, встановлено, що позивач залучала до роботи фізичних осіб без укладення з ними трудового чи цивільно-правового договору. У зв'язку з чим відповідачем прийнято оскаржене рішення та застосовано до позивача фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 223380,00 грн., а також винесено припис про усунення виявлених порушень. Таке рішення вважає протиправними з огляду на те, що інспекційне відвідування проведено з порушенням законодавчих норм, зокрема, без ознайомлення із наказом про проведення інспекційного відвідування, не повідомлено про права та обов'язки, жодної вмотивованої відповіді на подані зауваження надано не було. Окрім того, вказані в акті перевірки фізичні особи є знайомими позивача, що 26 червня 2018 року прийшли до магазину з метою працевлаштування. Виконання ними трудових функцій в магазині позивача не підтверджено жодними належними доказами, а тому базуються виключно на припущеннях посадових осіб відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду 27 грудня 2018 року проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №07-11/3586 від 20.09.2018 р. Зокрема вважає, що інспекційне відвідування позивача проведено на підставі наявних повноважень та в порядку, встановленому законом, за результатами якого виявлено факт використання праці фізичних осіб, яка збігається з видом економічної діяльності позивача, без укладення трудових договорів або інших договорів цивільно-правового характеру, що підтверджується наданими інспекторам праці зазначеними особами усними поясненнями.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області на підставі наказу «Про проведення інспекційних відвідувань» від 22.06.2018 р. №109 та направлення на проведення інспекційного відвідування №694 від 26.06.2018 р. у період з 26 червня 2018 року по 27 червня 2018 року проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_4.), яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі взуттям у магазині за адресою: АДРЕСА_2 (акр. спр. 86 - 89; 99).

Наказ про проведення інспекційного відвідування виданий на підставі службової записки головного державного інспектора відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Закарпатській області, відповідно до змісту якої повідомлено начальника Управління Держпраці у Закарпатській області про надходження звернення громадян, які усно скаржилися на роботодавців, в тому числі, ФОП ОСОБА_3, з питань відмови укладати з ними в письмовій формі трудові відносини. Вказані громадяни повідомити своє прізвище та адресу проживання, а також написати звернення у письмовій формі відмовилися (акр. спр. 89).

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт №ЗК294/221/АВ від 27 червня 2018 року (арк. спр. 102 - 109), відповідно до якого встановлено, що ФОП ОСОБА_3 26 червня 2018 року допустила до роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не уклавши з ними трудовий договір, а відтак порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Вказані висновки посадових осіб відповідача базуються на усних поясненнях зазначених фізичних осіб про те, що вони працюють в ФОП ОСОБА_3 більше року та отримують за виконану роботу заробітну плату.

На підставі акту перевірки та фактів встановлення допуску до роботи фізичних осіб без укладення трудового договору та оформлення трудових відносин у встановленому законом порядку, інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_6 винесено припис про усунення виявлених порушень №ЗК294/221/АВ/П від 27 червня 2018 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 зобов'язано усунути у строк до 20 липня 2018 року виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення ч.1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законі про працю України (акр. спр. 145 - 146).

Також інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення №ЗК294/221/АВ/П /ПТ від 27 червня 2018 року (арк. спр. 146 - 1478).

Не погоджуючись з висновками інспекторів праці, зазначеними в акті акт №ЗК294/221/АВ від 27 червня 2018 року, ФОП ОСОБА_3 надіслала заперечення №1207-1 від 12.07.2018 р., відповідно до змісту яких факт використання праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визнала, а їх присутність в магазині обґрунтувала бажанням обговорити умови подальшого працевлаштування. Окрім того, наголосила, що виконання зазначеними особами трудових функцій в магазині позивача не підтверджено жодними належними доказами, а тому базуються виключно на припущеннях посадових осіб відповідача (акр. спр. 95 - 97).

Листом від 17.07.2018 р. №07-04/2520 за результатами розгляду отриманих зауважень ФОП ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для скасування акту інспекційного відвідування (акр. спр. 93).

Розглянувши акт інспекційного відвідування №ЗК294/221/АВ від 27 червня 2018 року начальник Управління Держпраці у Закарпатській області прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗК294/221/АВ-ТД від 06 липня 2018 року (арк. спр. 92).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування №ЗК294/221/АВ від 27 червня 2018 року заступник начальника Управління Держпраці у Закарпатській області виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК294/221/АВ-ТД-ФС-125 від 17.07.2018 р., якою на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 223380,00 грн. (акр. спр. 10 - 13).

Не погоджуючись з прийнятим посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області рішенням, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ст. 259 Кодексу законів про працю України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340, Управління Держпраці у Закарпатській область здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

П. 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, в тому числі, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Виключні підстави для проведення інспекційного відвідування посадовими особами Управліннями Державної служби України з питань праці передбачені п. 5 Порядку №295. Так, інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодекс законів про працю України та Закону України "Про відпустки");

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Зазначений перелік підстав є вичерпний. За наявності однієї з вказаних підстав керівник органу контролю, його заступник має право прийняти рішення про проведення відповідного заходу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 було проведено на підставі звернення громадян, які усно скаржилися на роботодавців, в тому числі, ФОП ОСОБА_3, з питань відмови укладати з ними в письмовій формі трудові відносини. Вказані громадяни повідомити своє прізвище та адресу проживання, а також написати звернення у письмовій формі відмовилися (акр. спр. 89). Таким чином, суд зазначає, що підставою для проведення інспекційного відвідування стало анонімне звернення громадян.

Проте суд вважає, що законодавство не передбачає право Управління Державної служби України з питань праці на проведення інспекційного відвідування за результатами надходження анонімного звернення.

Більше того, норми ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» задекларована неприпустимість проведення перевірок суб'єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

Ст. 19 Конституції України зобов'язує Управління Держпраці в Закарпатській області як суб'єкта владних повноважень діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому якщо закон не містить такої підстави для проведення відповідного контрольного заходу, то проведення перевірки не може вважатися законним. Відповідач у межах своїх повноважень повинен діяти відповідно до закону і саме через призму цього принципу має приймати всі свої рішення.

Суд враховує, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Відповідно до п. 6 Порядку №295, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (ч. 19 Порядку №295).

Згідно з нормами п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

П. 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Норми ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачають відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, зокрема, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" регулюється Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509).

Так, відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені, в тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3 Порядку №509).

Абз. 2 п. 8 Порядку №509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють трудові правовідносини, суд дійшов висновку, що такими є правовідносини, що виникають між роботодавцем та працівником в процесі реалізації гарантованого права останнього на працю.

Таким чином, суб'єктами трудових відносин є, з одного боку, працівник, а з другого - роботодавець. Працівником є фізична особа, що перебуває в трудових відносинах з роботодавцем на підставі укладеного трудового договору і завдяки своїй праці виконує певну трудову функцію, підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку за що отримує заробітну плату. В свою чергу, роботодавцем є власник підприємства, установи, організації чи фізична особа-підприємець, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Враховуючи вищенаведений суб'єктивний склад трудових правовідносин, суд вважає, що для встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, посадові особи відповідача повинні довести наявність трудових відносин між працівником та роботодавцем, яким, в даному випадку вважається ФОП ОСОБА_3

Висновки посадових осіб Управління Держпраці в Закарпатській області стосовно використання праці ФОП ОСОБА_7 продавців базуються на тому, що в приміщенні магазину під час інспекційного відвідування були присутні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також на усних поясненнях, наданих інспекторам праці зазначених осіб, про те, що вони працюють в ФОП ОСОБА_3 більше року та отримують за виконану роботу заробітну плату, однак трудові договори в письмовій формі не укладали.

Суд вважає, що для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпП України, посадові особи уповноваженого органу повинні довести належними та допустимими доказами факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. Проте як вбачається з наданих до суду матеріалів інспекційного відвідування додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_3, висновки інспекторів праці не містять належного доказового підґрунтя.

Так, зокрема, нормами п. 11 Порядку №295 інспекторам праці під час інспекційного відвідування надано широкий спектр засобі для встановлення та доведення фактів порушення об'єктом перевірки вимог трудового законодавства, що повинні лягти в основу наведених в акті висновків, в тому числі, такі можуть наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (п. 22 Порядку №295).

Проте суд вважає, що в ході проведеного інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 інспектори праці наявні повноваження щодо доведення факту залучення до роботи найманих працівників не використали. Зокрема, виконання функцій продавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було зафіксовано засобами аудіо-, фото- та відеотехніки, не доведено в судовому засіданні будь-якими іншими належними доказами, письмових пояснень від таких відібрано також не було. Суд вважає, що присутність вказаних фізичних осіб під час проведення інспекційного відвідування в магазині ще не доводить виконання ними трудових функцій.

Твердження представника відповідача на надані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усні пояснення суд до уваги не бере, оскільки вони належним чином не підтверджені.

Суд також не вважає належними доказами наявні в матеріалах справи пояснення громадянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в яких такі повідомляють, що працюють в ФОП ОСОБА_3, оскільки вони написані не вищевказаними особами власноручно, а посадовою особою відповідача. Більше того, факт надання таких пояснень не засвідчений ними шляхом проставлення особистого підпису, а тому їх надання встановити неможливо (акр. спр. 139 - 140).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Тому суд вважає не доведеним належними та допустимими доказами факт використання ФОП ОСОБА_3 праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Разом з тим, суд зазначає, що для застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України, необхідним є наявність в діях (бездіяльності) суб'єкта господарювання складу правопорушення, передбаченого абз. 1 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

У зв'язку з чим, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами факту скоєння ФОП ОСОБА_3 такого правопорушення, суд вважає, що оскаржена постанова є такою, що прийнята всупереч норм чинного законодавства, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене обставини справи та норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що здійснюючи інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 та приймаючи рішення про притягнення її до відповідальності, відповідач діяв всупереч законодавчо встановленого порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018; код ЄДРПОУ - 39795035) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК294/221/АВ-ТД-ФС-125 від 17.07.2018 року про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер - НОМЕР_1) за порушення законодавства про працю у розмірі - 223380,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018; код ЄДРПОУ - 39795035) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 08 січня 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін