Справа № 826/16258/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Київ №826/16258/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - Окис Т.О.,

відповідача 2 - Тістечка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нестле Україна" до Офісу великих платників податків Дер-жавної фіскальної служби (далі - Офіс ДФС, відповідач 1), Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Львівська митниця ДФС, відповідач 2) про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017р. представник позивача за довіреністю Окис Т.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Офіс ДФС та Львівську митницю ДФС надати відпо-відному територіальному органу Державної казначейської служби України висновок про повернення ТОВ "Нестле Україна" грошових коштів, сплачених 09.06.2010 за визначеними у позові платіжними дорученнями загалом на суму 4915447,82 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 09.06.2010 позивачем сплачено грошові зобо-в'язання, визначені податковими повідомленнями від 27.04.2010 №30 і №31 та поданнями від 28.04.2010 №100 і №101. Дані рішення скасовані в судовому порядку, при цьому судами встановлено відсутність підстав для нарахування штрафі і пені, у зв'язку з чим позивач звер-нувся до відповідачів із заявами про повернення надміру сплачених грошових коштів. У встановлені законодавством строки та в порушення вимог ПК України і Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України у процесі повернення платни-кам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146, відповідачами не вчинено дій по підготовці висновку про повернення позивачу відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подано його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, внаслідок чого допущено протиправну бездіяльність і позивач просить суд поновити його порушене право шляхом зобов'язання відповідачів вчинити відповідні дії.

Представник Офісу ДФС Килівник Р.С. подав відзив на позов, в якому просить відмо-вити в його задоволенні повністю, посилаючись на лист Офісу від ДФС від 06.12.2017 №63425/10/28-10-42-01-11, яким позивачу повідомлено про необхідність звернення для пове-рнення надміру сплачених грошових зобов'язань до Львівської митниці ДФС, а також поси-лаючись на надані позивачем платіжні доручення від 09.06.2010 №№441117, 441118, 441119, 441120, в яких зазначено, що отримувачем коштів є Державний бюджет у м. Львові, тому відповідно до п. 43.6 ст. 43 ПК України саме з цього бюджету мають бути повернуті кошти. Крім цього, представник відповідача послався на судову практику, згідно з якою вимога про стягнення надмірно сплачених коштів не є правильним способом захисту прав позивача.

Представник Львівської митниці ДФС Тістечко Ю.Я. подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні повністю, посилаючись на те, що судом не було скасо-вано нараховані пеня з ПДВ та ввізного мита; позивачем не було подано до Львівської мит-ниці ДФС належно оформленої заяви з необхідними додатками, у зв'язку з чим відповідач не мав можливості передати висновок відповідному органу Державної казначейської служби, а також, посилаючись на те, що позивач не взяв до уваги положення пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17, п.п. 43.1-43.6 ст. 43 ПК України.

Представник відповідача 2 зазначив, що заява позивача від 10.11.2017 №10/11/17 міс-тить недоліки відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та поми-лково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, а саме: - невірно зазначена сума коштів, належних до повернення, та безпідставно зазначена до повернення сума пені; - сума коштів до повернення зазначена без поділу за видами платежів (окремо мито, ПДВ); - не зазначений РНОКПП; - відсутні належним чином завірені копії митних декларацій, за якими здійснюється повернення коштів; - заява не містить підпису головного бухгалтера ОСОБА_7 У зв'язку з цим відповідачем у відповідь на вказану заяву листом від 11.12.2017 №10483/10/13-70-19/43 запропоновано позивачу подати заяву з дотриманням вимог Порядку повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.

Представник позивача Окис Т.О подала відповідь на відзив Офісу ДФС, в якому зазначила про помилкове посилання представника відповідача 1 на судову практику щодо неналежного способу захисту порушеного права у вигляді стягнення надмірно сплачених сум, оскільки така вимога позивачем не заявлялася. Щодо твердження відповідача про необ-хідність звернення до Львівської митниці ДФС, то, на думку представника позивача, відпо-відного нормативного обґрунтування у відзиві не наведено, натомість обидва відповідачі є контролюючими органами.

Представник позивача Окис Т.О подала відповідь на відзив Львівської митниці ДФС, в якому зазначила, що заявлені до повернення суми є штрафами і пенею, тому не є митними платежами; заява позивача відповідає умовам повернення надмірно сплачених грошових зо-бов'язань врегульованих п.п. 43.3 і 43.4 ст. 43 ПК України. Крім того, представник позивача зазначила, що посилання представника відповідача 2 на необхідність зазначення суми повернення з розподілом окремо по видам платежів, а також підпис головного бухгалтера не передбачені Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643; РНОКПП стосується фізичних осіб, а не юридичних; відсутнє нормативне обґрунтування вимоги щодо подання завірених копій митних декларацій; твер-дження представника відповідача 2 про невірне зазначення суми коштів, належних до повер-нення, є безпідставними. У зв'язку з цим, представник позивача вважає подана заява не містить вказаних у відзиві недоліків. Окремо, представник позивача зазначила, що у листі Львівської митниці ДФС від 11.12.2017 №10483/10/13-70-19/43 не було зазначено недоліків заяви, про які зазначено у відзиві, що, на думку представника позивача, свідчить про ухилення відповідача 2 від виконання покладених на нього законодавством обов'язків.

Відповідачі не подавали заперечень на відповідь позивача на відзиви.

Під час розгляду справи представник позивача підтримала позов з наведених підстав.

Представники відповідачів позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у відзивах.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

27 квітня 2010р. Львівською митницею прийнято податкові повідомлення:

- №30, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 1221599,09 грн. за затримку граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання з ввізного мита;

- №31, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 3186279,99 грн. за затримку граничного строку спати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ.

28 квітня 2010р. Львівською митницею надіслано до ДПІ у Подільському районі м. Києва подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу через несплату плат-ником податків узгоджених сум податкових зобов'язань у встановлені терміни:

- №100, згідно з яким сума податкового боргу у вигляді пені з ввізного мита становить 142435,11 грн.;

- №101, згідно з яким сума податкового боргу у вигляді пені з ПДВ становить 365133,63 грн.

Вказані в повідомленнях і поданнях суми штрафів і пені сплачені позивачем 09.06.2010, що підтверджується платіжними дорученнями №441117 на суму 365133,63 грн. пені з ПДВ, №441118 на суму 3186279,99 грн. штрафу по ПДВ, №441119 на суму 142435,11 грн. пені з ввізного мита, №441120 на суму 1221599,09 грн. штрафу по ввізному миту, копії яких наявні у справі, та ніким з учасників справи не заперечувалося.

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Львівської митниці, в якому просив:

- визнати протиправними дії Львівської митниці щодо нарахування пені та штрафних санкцій по ввізному миту та ПДВ шляхом направлення податкових повідомлень форми "Ш" від 27.04.2010 №30 та №31, податкових подань від 28.04.2011 №100 та №101;

- визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення форми "Ш" від 27.04.2010 №30 та №31 та податкові подання від 28.04.2011 №100 та №101;

- зобов'язати митні та податкові органи зарахувати кошти у сумі 365133,63 грн. та у сумі 3186279,99 грн., сплачені позивачем за платіжними дорученнями від 09.06.2010 №441117 та від 09.06.2010 №441118 в рахунок майбутніх платежів з ПДВ та провести відповідне коригування у картці особового рахунку позивача;

- зобов'язати митні та податкові органи зарахувати кошти у сумі 142435,11 грн. та у сумі 1221599,09 грн., сплачені позивачем за платіжними дорученнями від 09.06.2010 №441119 та від 09.06.2010 №441120, в рахунок податкових зобов'язань позивача з ввізного мита майбут-ніх звітних періодів з відображенням відповідного коригування у картці особового рахунку позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015, залише- ною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 і Вищого адміністративного суду України від 11.05.2016 у справі №2а-3622/11/2670, копії яких наявні у справі, податкові повідомлення від 27.04.2010 №30 і №31 визнано протиправ- ними та скасовано. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У цих судових рішеннях судами встановлено, що на підставі акта від 11.07.2008 №0008/8/128000000/ перевірки стану дотримання позивачем законодавства з питань митної справи за період з 17.03.2005 по 17.03.2008 Львівською митницею прийнято податкові повідомлення від 17.10.2008 №12 про нарахування позивачу податкового зобов'я- зання з ввізного мита у сумі 2505247,61 грн. та №13 про нарахування позивачу податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 6585398,04 грн.

Вказані податкові повідомлення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної митної служби України, рішенням якої від 09.12.2008 №11/2-15/13462 відмовлено у задоволенні скарги, та до суду. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2009 №16/51, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2010, відмовлено в позові.

Податкові зобов'язання за податковими повідомленнями від 17.10.2008 №12 і №13 набули статус узгоджених з часу прийняття Київським апеляційним адміністративним судом ухвали від 20.09.2010 у справі №16/51. Також, судами встановлено, що до закінчення апеля- ційного розгляду у справі №16/51 позивач згідно з платіжними дорученнями від 23.04.2010 №424032 і №424033 самостійно сплатив спірні податкові зобов'язання.

Позивач звернувся до відповідачів із заявою від 10.11.2017 вих. №10/11/17 про повер-нення надміру сплачених грошових зобов'язань та пені, в якій, пославшись на вищенаведені судом обставини та приписи ст. 43 ПК України, просив підготувати і подати для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висно-вок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань в сумі 4407879,08 грн. та пені в сумі 507568,74 грн. на поточний рахунок позивача: №8400 у ПАТ "ІНГ банк Україна", м. Київ, МФО 300539, .

До заяви були додані копії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 і Ви-щого адміністративного суду України від 11.05.2016 у справі №2а-3622/11/2670, платіжних доручень від 09.06.2010 №№441117, 441118, 441119, 441120, довіреності на представника.

Листом Офісу ДФС від 06.12.2017 №63425/10/28-10-42-01-11 позивачу надана відпо-відь на вказану заяву, в якій запропоновано звернутися із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань до Львівської митниці ДФС.

Листом Львівської митниці ДФС від 11.12.2017 №10483/10/13-70-19/43 позивачу нада-на відповідь на вказану заяву, в якій, звернувши увагу позивача на часткове задоволення по-зову у справі №2а-3622/11/2670 та зазначивши про Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Держмитслужби України від 18.07.2017 №643 і зареєстрований в Міністерстві юсти-ції України 09.08.2017 за №976/30844, повідомлено позивачу, що звернення буде розглянуто після подання заяви з дотриманням зазначених вимог та копій підтверджуючих документів.

На час вирішення справи судом відповідачами висновок про повернення коштів у за-гальній сумі 4915447,82 грн. не складався, а зазначена сума коштів позивачу не провернута.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються повернення помилково або надмірно сплачених грошових зобов'язань та пені.

Як визначено у п. 14.1 ст. 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39);

надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (пп. 14.1.115);

пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (пп. 14.1.162).

Пунктом 43.1 ст. 43 ПК України встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до ст. 43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протя-гом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3); плат-ник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на пото-чний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (п. 43.4).

Пунктом 102.5 ст. 102 ПК України визначено, що заяви про повернення надміру спла-чених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодек-сом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Частиною 3 ст. 301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 6 ст. 302 МК України повернення пені здійснюються за правилами, встановленими законом для сплати, стягнення та повернення митних платежів.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністер- ства фінансів України від 18.07.2017 №643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за №976/30844 (далі - Порядок №643), у заяві зазначаються:

1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів;

3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

4) напрям(и) перерахування суми коштів:

а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;

б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вноси- лися готівкою);

в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;

5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються:

документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів;

документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Вирішуючи справу, суд дійшов наступних висновків.

1) Як встановлено судом, 09.06.2010 позивачем сплачено грошові зобов'язання (штрафні санкції) у загальній сумі 4407879,08 грн., визначені у податкових повідомленнях від 27.04.2010 №30 і №31, які у подальшому визнано протиправними і скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015 у справі №2а-3622/11/2670, що набрала законної сили.

Таким чином, з дати набрання чинності вищевказаною постановою Окружного адміні- стративного суду міста Києва позивач вільний від обов'язку сплати грошових зобов'язань (штрафних санкцій) у сумі 4407879,08 грн., а тому зараховані до бюджету кошти є надмірно сплаченими і підлягають поверненню відповідно до ст. 43 ПК України.

2) Щодо сплаченої позивачем 09.06.2010 пені у загальному розмірі 507568,74 грн., яка зазначена у поданнях від 28.04.2010 №100 і №101, то наведене представником відповідача 2 у відзиві заперечення щодо її повернення з тих підстав, що Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №2а-3622/11/2670 не було прийнято рішення про визнання протиправними і скасування цих подань, суд відхиляє як помилкове, виходячи з такого.

Як вбачається із змісту постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015, ухвал Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 і Вищого адміністративного суду України від 11.05.2016 у справі №2а-3622/11/2670, судами встанов- лено своєчасне оскарження позивачем податкових повідомлень від 17.10.2008 №12 і №13 в адміністративному і судовому порядку та добровільну сплату позивачем відповідних сум до бюджету до їх узгодження, що за висновком судів виключає несвоєчасність виконання позивачем податкового обов'язку з погашення цих зобов'язань.

Відмова у задоволенні позову у справі №2а-3622/11/2670 в решті позовних вимог мотивована, зокрема тим, що безпідставно сплачені позивачем кошти у загальній сумі 4915447,82 грн. (у т.ч. пеня - 507568,74 грн.) згідно з платіжними дорученнями від 09.06.2010 №№20 підлягають стягненню в установленому законом порядку і не можуть бути враховані у майбутні платежі, оскільки така можливість встановлена виключно для надміру сплачених податків.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не дока- зуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Згідно із ст. 1 чинного у 2010р. Закону України від 21.12.2000 №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" пеня - це плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання (п. 1.4); податковий борг - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк (п. 1.3).

Таким чином, беручи до уваги згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України встановлені судовими рішеннями у справі №2а-3622/11/2670 обставини і висновки судів, які свідчать про відсут- ність прострочення позивачем сплати податкових зобов'язань, визначених податковими пові- домленнями від 17.10.2008 №12 і №13, та враховуючи п.п. 1.3, 1.4 ст. 1 вищевказаного Закону, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування і сплати пені.

Також, суд враховує ту обставину, що подання від 28.04.2010 №100 і №101 не є актом зобов'язального для позивача характеру, адже винесені для надіслання до ДПІ у Подільсь- кому районі м. Києва для здійснення заходів з погашення податкового боргу, зокрема вине- сення податкової вимоги відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України від 21.12.2000 №2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Обставин винесення позивачу податкової вимоги про сплату пені у загальному розмірі 507568,74 грн. учасниками справи не зазначалися, а судом таких не встановлено.

За цих обставин суд доходить висновку про те, що позивачем 09.06.2010 сплачено пеню самостійно (добровільно), за відсутності будь-якого рішення контролюючого органу зобов'язального характеру.

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для сплати позивачем пені у сумі 507568,74 грн., суд вважає зараховані до бюджету кошти у сумі 507568,74 грн. надмірно сплаченими, які підлягають поверненню відповідно до ст. 43 ПК України, ч. 3 ст. 301, ч. 6 ст. 302 МК України. Відсутність рішення суду про скасування подань не впливає на встановлені судами обставини, які виключають правомірність сплати пені, тому суд відхиляє як помил- кові зауваження представника відповідача 2 щодо неможливості повернення цих коштів.

Водночас, надана судом у справі №2а-3622/11/2670 правова оцінка щодо неможли- вості врахування сплачених позивачем штрафних санкцій і пені у майбутніх платежах, оскільки це встановлено виключно для надміру сплачених податків, і щодо необхідності стягнення цих коштів з відповідного бюджету у визначеному порядку, на підставі ч. 7 ст. 78 КАС України не є обов'язковою для суду при вирішенні цієї справи.

Отже, заперечення відповідача не спростовують виникнення у позивача надмірно сплачених грошових зобов'язань та пені у загальній сумі 4915447,82 грн., які підлягали поверненню позивачу відповідно до ст. 43 ПК України, ст. 301 МК України.

3) Судом встановлено і не заперечувалося відповідачами подання позивачем заяви від 10.11.2017 вих. №10/11/17 про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань у загальній сумі 4915447,82 грн., до якої були додані копії платіжних доручень від 09.06.2010 разом з судовими рішеннями по справі №2а-3622/11/2670.

Також, як вбачається з наявної у справі копії цієї заяви, в ній зазначено відомості, які передбачені п. 43.4 ст. 43 ПК України та п. 3 розділу ІІІ Порядку №643, і дозволяють чітко ідентифікувати:

- суми грошових зобов'язань: штрафу з ПДВ та штрафу з ввізного мита;

- суми пені з ПДВ та ввізного мита;

- причини виникнення переплати у відповідному розмірі;

- найменування юридичної особи та код ЄДРПОУ;

- напрямок перерахування коштів.

- реквізити платіжних доручень, якими підтверджується сплата відповідних сум.

Твердження представника відповідача 2 у відзиві про те, що у заяві невірно зазначена сума коштів, належних до повернення та безпідставно зазначена до повернення сума пені, є помилковими і спростовуються вищенаведеними судом у п. 1) і п. 2) мотивами.

Твердження представника відповідача 2 у відзиві про те, що сума коштів до повер- нення зазначена без поділу за видами платежів (окремо мито, ПДВ) спростовується копією цієї заяви, зміст якої та додатки до неї дозволяють чітко ідентифікувати суми коштів до повернення за штрафами з ПДВ і ввізного мита та пенею з ПДВ і ввізного мита.

Твердження представника відповідача 2 у відзиві про те, що у заяві відсутні належним чином завірені копії митних декларацій за якими здійснюється повернення коштів, спросто- вується тим, що до повернення заявлені суми штрафних санкцій і пені, сплачені позивачем відповідно до податкових повідомлень від 27.04.2010 і подань від 28.04.2010, а не суми митних платежів під час митного оформлення відповідно до митних декларацій. Виходячи із причин виникнення заявленої переплати і відсутності митних декларацій позивач, вочевидь, не міг зазначити у заяві їх реквізитів і додати копії. Натомість були надані копії інших доку- ментів (платіжних доручень і судових рішень), які підтверджують виникнення переплати у відповідному розмірі.

Твердження представника відповідача 2 у відзиві про те, що у заяві не зазначено РНОКПП і відсутній підпис головного бухгалтера ОСОБА_7, спростовуються наведеними представникам позивача у відповіді на відзив доводами про те, що РНОКПП стосується фізичних осіб, а не юридичних, до яких відносить позивач, та про те, що вимога підписання заяви головним бухгалтером не передбачена п. 3 розділом ІІІ Порядку №643.

Таким чином, заперечення представника відповідача 2 у відзиві щодо неналежного оформлення заяви є безпідставними і повністю спростовуються вищевикладеним.

Посилання представника відповідача 2 на лист Львівської митниці ДФС від 11.12.2017 №10483/10/13-70-19/43, яким запропоновано позивачу подати належно оформлену заяву, як на доказ правомірності своїх дій, суд відхиляє з наступних підстав.

Пунктом 11 розділу ІІІ Порядку №643 передбачено, що у разі якщо заявником не виконано вимоги п. 3 цього розділу, надано недостовірні дані та/або за наявності у нього податкового боргу, готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відмова.

У відповіді Львівської митниці ДФС у листі від 11.12.2017 №10483/10/13-70-19/43, окрім посилання на рішення судів у справі №2а-3622/11/2670 і назву Порядку №643, не заз- начено жодних недоліків заяви позивача та вимог п. 3 розділу ІІІ Порядку №643, яким заява позивача не відповідала.

За цих обставин, даний лист не може вважатися обґрунтованою відмовою у розумінні п. 11 розділу ІІІ Порядку №643, а тому не є доказом правомірності дій відповідача 2 і не спростовує прийнятність цієї заяви позивача.

Отже, заперечення відповідача не спростовують подання позивачем належно оформ- леної заяви від 10.11.2017 вих. №10/11/17 про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань у загальній сумі 4915447,82 грн.

4) Судом встановлено і відповідачами не заперечувався той факт, що дана заява подана в межах 1095-денного строку давності від дня виникнення надміру сплаченої суми - дати набрання законної сили постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015 у справі №2а-3622/11/2670.

Хоча дана обставина не заперечувалася сторонами, суд вважає за необхідне зауважи- ти, що згідно із ст. 254 КАС України (у редакції, станом на дату прийняття Київським апеляційним адміністративним судом ухвали від 16.03.2015 у справі №2а-3622/11/2670) у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після &?е;...&?н; набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження (ч. 3); ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5).

Як вбачається з копії ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 №2а-3622/11/2670, її прийнято у письмовому провадженні, а копію надіслано сто-ронам по справі 16.03.2015, що підтверджується наявною у справі копією листа Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015, а відтак зазначена ухвала набрала зако-нної сили через п'ять днів після направлення, тобто 23.03.2015 (з урахуванням вимог ст. 103 КАС України та того, що 22.03.2015 припадало на вихідний день (неділя)).

Таким чином, згідно з вимогами ч.ч. 3, 5 ст. 254 КАС України та з урахуванням вимог ст. 103 цього Кодексу у вищевказаній редакції постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2015 у справі №2а-3622/11/2670 набрала законної сили 24.03.2015, а не 17.03.2015, як зазначає позивач.

Зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку, що наявна у справі копія заяви позивача від 10.11.2017 вих. №10/11/17 є належним, допустимим і достатнім доказом, який свідчить про дотримання позивачем вимог ст. 43 ПК України, ст.ст. 301, 302 МК України і Порядку №643 і є підставою для повернення позивачу надмірно сплачених коштів у сумі 4915447,82 грн.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або над- міру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 43.6 ст. 43 ПК України передбачено, що повернення помилково та/або над- міру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Конкретний алгоритм дій митниці ДФС після реєстрації заяви платника податків про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені, перед- бачено у п.п. 4-8 розділу ІІІ Порядку №643. Суд не вбачає необхідності наводити повний текст цих нормативних положень, оскільки ніхто з учасників справи не заперечував проти того, що цей нормативно-правовий акт врегульовує спірні правовідносини, а також проти того, що Львівською митницею ДФС відповідні дії не вчинялися.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах саме на Львів- ську митницю ДФС покладено обов'язок по вчиненню дій щодо повернення надміру сплаче- них позивачем штрафів та пені. Доказів вчинення передбачених законодавством дій по по- верненню надміру сплачених позивачем грошових зобов'язань та пені відповідач 2 не надав, доводів позивача щодо допущення протиправної бездіяльності - не спростував, у зв'язку з чим, суд вважає заявлений позов до Львівської митниці ДФС обґрунтованим.

З метою захисту і поновлення порушеного внаслідок бездіяльності відповідача 2 права позивача на повернення з бюджету надмірно сплачених коштів у загальній сумі 4915447,82 грн. суд визнає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про зобов'язання Львівської митниці ДФС надати відповідному територіальному органу Державної казначей- ської служби України висновок про повернення позивачу вказаної суми коштів.

Водночас доводи позивача про допущення протиправної бездіяльності Офісом ДФС не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки у спірних правовідносинах цей контролюючий орган не несе зобов'язання щодо повернення позивачу надміру сплачених коштів з Державного бюджету м. Львова, тому вимога до відповідача 1 заявлена безпідставно і задоволенню не підлягає.

Зважаючи на часткове задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у сумі 3200 грн. підлягає стягненню на його користь з Львівської митниці ДФС пропорційно розміру задоволених позовних вимог до цього відповідача. В решті судовий збір стягненню на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити частково адміністративний позов Товариства з обмеженою відпові-дальністю "Нестле Україна".

2. Зобов'язати Львівську митницю Державної фіскальної служби України надати відповідному територіальному органу Державної казначейської служби України висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Нестле Україна" (04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, 72 В літ. "А", , поточний рахунок №8400 у ПАТ "ІНГ банк Україна", м. Київ, МФО 300539) коштів:

- у сумі 1221599,09 грн. (один мільйон двісті двадцять одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 09 копійок), сплачених згідно з платіжним дорученням від 09.06.2010 №441120 до Державного бюджету у м. Львові за призначенням: "*;102; ; Код 020 штраф по ввізн.миту з-но пов.30 ф. "Ш" від 27/04/10.;;;.";

- у сумі 3186279,99 грн. (три мільйони сто вісімдесят шість тисяч двісті сімдесят дев'ять гривень 99 копійок), сплачених згідно з платіжним дорученням від 09.06.2010 №441118 до Державного бюджету у м. Львові за призначенням: "*;102; ; Код 028 штраф по пдв, з-но под.пов.№31 фор. "Ш" від 27/04/10.;;;.";

- у сумі 142435,11 грн. (сто сорок дві тисячі чотириста тридцять п'ять гривень 11 копійок), сплачених згідно з платіжним дорученням від 09.06.2010 №441119 до Державного бюджету у м. Львові за призначенням: "*;102; ; Код платежу 15010100 пеня по ввізн.миту з-но подання №100 від 28/04/2010.;;;.";

- у сумі 365133,63 грн. (триста шістдесят п'ять тисяч сто тридцять три гривні 63 копійки), сплачених згідно з платіжним дорученням від 09.06.2010 №441117 до Державного бюджету у м. Львові за призначенням: "*;102; ; код платежу 14010300 пеня по пдв, з-но подання №101 від28/04/2010.;;;.".

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нестле Україна" у задоволенні адміністративного позову в іншій частині.

4. Стягнути з бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нестле Україна" судовий збір у сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нестле Україна";

04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, 72 В літ. "А", .

Відповідач 1: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби;

04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г, ;

Відповідач 2: Львівська митниця Державної фіскальної служби України;

79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня підписання рішення.

Суддя Д.А. Костенко