Справа № 400/2844/18
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р. № 400/2844/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Фульги А.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 55001

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15, м. Київ 94, 02094

третя особа:Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", вул. Андріївська, 4, м. Київ 70, 04070

про:визнання дій неправомірними, скасування постанови від 19.05.2018 № 56437632 та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - відповідач), за участю у справі третьої особи Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження №56437632; скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 56437632 від 19.05.2018; зобов'язання відповідача відмовити у відкритті виконавчого провадження №56437632 у відповідності та з дотриманням норм законодавства України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що при винесенні спірної постанови протиправними діями приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною були порушені законні права та інтереси позивача та норми Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що у відповідача відсутні законні підстави прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої відрізняється від виконавчого округу, а в даному випадку в оскаржуваній постанові виконавчим округом Приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни є місто Київ, а не Миколаївська область, в якій проживає позивач. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Ухвалою від 06.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідач та третя особа відзивів на позовну заяву не подали, у судове засідання призначене на 13.12.2018 р. не прибули.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 26.04.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. видано виконавчий напис №2718 про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість в розмірі 34742,93 грн.

ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису та просив відкрити виконавче провадження.

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2018 ВП №56437632 про стягнення з позивача на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 34742,93 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною другою статті 25 Закону №1404-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 24 Закону №1404-VIII встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

В матеріалах справи відсутні документи та докази, які б підтверджували правомірність відповідача щодо відкриття виконавчого провадження саме у виконавчому окрузі міста Києва. Зокрема знаходження майна позивача в м. Києві.

Як зазначає сам позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту позивача зареєстрований та проживає за адресою: м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові виконавчим округом відповідача є місто Київ, а не Миколаївська область.

Отже, за вказаних обставин, відсутні законні підстави прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої є м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

Разом із тим, відповідачем не доведено правомірність прийняття ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2018 р. ВП №56437632 про стягнення з позивача заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.

Отже, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача відмовити у відкритті виконавчого провадження №56437632 у відповідності та з дотриманням норм законодавства України, суд зазначає, що він не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таким чином, оскільки суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача відмовити у відкритті виконавчого провадження №56437632 у відповідності та з дотриманням норм законодавства України слід відмовити.

Згідно вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55001, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), за участю у справі третьої особи Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) щодо відкриття виконавчого провадження №56437632.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про відкриття виконавчого провадження №56437632 від 19.05.2018р.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55001, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 469 грн. 86 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання.

Суддя А. П. Фульга