Справа № 802/2162/17-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2162/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

12 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Бабійчук О.А.,

представника відповідача: Мельник Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (ПАТ «Вінницягаз») звернулось до суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (УДВС ГТУЮ у Вінницькій області) в якому просило:

-скасувати постанову АН №247134 від 18.10.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- зняти арешт з майна позивача накладеного постановою АН №247134 від 18.10.2005 року;

- визнати бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту накладеного постановою АН №247134 від 18.10.2005 року.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 20 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечила, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 18 жовтня 2005 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Вінницького обласного управління юстиції в рамках зведеного виконавчого провадження з виконання наказів господарського суду Вінницької області по справам №6/320-03, №7/272-03, №6/144-04, №14/37-05, №7/15-05 про стягнення з позивача боргу на загальну суму 30313036,68 грн. винесено постанову АН №247134 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Упродовж 2005-2012 років виконавчі провадження щодо ПАТ «Вінницягаз», які знаходились в межах зведеного виконавчого провадження, були закінчені на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням, а також повернені стягувачу на підставі п. 9 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2014 року заборгованість по наказу по справі №7/15-05 про стягнення з ВАТ «Вінницягаз» на користь ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» заборгованості в сумі 11102751,92 грн. було розстрочено на п'ять років зі сплатою боргу рівними частинами.

Так, листом №6997/02.1-25/7 УДВС ГТУЮ у Вінницькій області повідомило позивачу про те, що станом на 21.09.2017 року відсутні виконавчі провадження про стягнення коштів з ПАТ «Вінницягаз».

Проте, арешт на транспортні засоби, накладений постановою від 18.10.2005. серія АН №247134 не знятий, в зв'язку із чим в Єдиному державному реєстрі МВС містяться відомості про накладення арешту на транспорті засоби ПАТ "Вінницягаз".

26 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з майна, накладеного при примусовому виконанні виконавчих проваджень, однак відповідач повідомив про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві, арешт накладений на майно боржника не знімається.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (Закон №606) (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови).

Відповідно до ст. 1 Закону №606 виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 11 Закону №606 визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону №606 державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст. 33 Закону №606 встановлено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ст. 57 Закону №606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 47 Закону №606 встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження (ч. 1 ст. 50 Закону №606).

Так, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (Закон №1404), частиною 1 ст. 40 якого визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами те, що ПАТ «Вінницягаз» в повному обсязі не сплачено заборгованість за договором реструктуризації, останній платіж припадає на січень 2019 року, а тому даний позов про зняття арешту є передчасним, оскільки арешт може бути знятий лише у разі відсутності заборгованості.

Таким чином, колегією суддів не встановлено обставин на підтвердження обґрунтованості позовних вимог ПАТ «Вінницягаз».

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 грудня 2018 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.