Справа № 400/2794/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 р. № 400/2794/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-Е, Миколаїв, 54018

про:зобов'язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі - відповідач, Управління) про зобов'язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.09.17 по 31.12.2017 року у Туристичному комплексі «Турист» та здійснити відповідний перерахунок розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона зверталась до відповідача з заявою про включення до страхового стажу період роботи у Туристичному комплексі «Турист» з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року, однак відповідачем їй було відмовлено у зарахуванні вищевказаного періоду до страхового стажу, у зв'язку з тим, що роботодавцем не були сплачені страхові внески до Пенсійного фонду за вказаний період. Однак, враховуючи, що сплата таких внесків є обов'язком роботодавців, та саме роботодавець несе відповідальність за неперерахування таких внесків, вважає, що до її стажу відповідач зобов'язаний зарахувати зазначений період роботи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому, просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що ОСОБА_1 з 07.06.2014 року перебуває на обліку Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058- IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058). Загальний страховий стаж позивачки становить 42 роки 28 днів. Однак відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Туристичний комплекс «Турист» не сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України за період з 01.09.2017 по 31.12.2017. На думку відповідача, несплата страхових внесків позбавляє права позивача на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2017 по 31.12.2017.

Ухвалою від 16.11.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та ухвалив слухати справу за правилами спрощеного позовного провадження, звільнивши позивача від сплати судового збору.

Відповідно до статті 263 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївській області та з 07.06.2014 отримує пенсію за віком.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про включення до її страхового стажу період роботи у Туристичному комплексі «Турист» з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року, зазначивши, що факт її працевлаштування підтверджується записами в трудові книжці.

Листом від 08.10.2018 вих. № 640-п-01 відповідач повідомив позивача про те, що до її страхового стажу не зараховано період роботи з 01.09.2017 по 31.12.2017 у зв'язку з несплатою роботодавцем страхових внесків за вказаний період.

З індивідуальної відомості про застраховану особу (форма ОК-5) вбачається, що дійсно за зазначені періоди страхові внески до Пенсійного фонду України від Туристичного комплексу «Турист» не надходили.

Позивач зазначає, що в період її роботи в Туристичному комплексі «Турист» з 01.09.2017 року по 31.12.2018 року з її заробітної плати щомісяця утримувався розмір страхових внесків, однак їй не відомо чому, саме ці страхові внески не перераховувались до Пенсійного фонду.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у ч.10 ст. 20 Закону №1058-ІV, вказано, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підприємством із заробітної плати позивача утримувались суми страхових внесків.

Сам факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду України із зарплати позивачки за відсутності її вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи у період з 01.09.2017 по 31.12.2017.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов'язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 41250753) задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) період роботи з 01.09.17 року по 31.12.2017 року в Туристичному комплексі «Турист» та здійснити перерахунок розміру її пенсії.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар