Справа № 296/516/18
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/516/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира

у складі головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомирі в особі інспектора роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Минайлюка Віталія Сергійовича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 320438 від 30 січня 2017 року про притягнення його до адмінстративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 31 грудня 2017 року о 17 год. 05 хв. в м. Житомирі по вулиці Київське шосе, 58 він керував транспортним засобом марки «CHEVROLET Aveo», д. н. з. НОМЕР_1, де його зупинили працівники поліції, які повідомили, що у транспортного засобу не ввімкненні фари ближнього світлу. ОСОБА_1, повідомивши поліцейських, що фари його автомобіля під час руху були ввімкненні, попросив надати відео докази на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, що працівниками поліції здійснено не було. Як підставу скасування оскарженої постанови, позивач посилається на відсутність доказів вчинення зазначеного адмінправопорушення.

Ухвалою судді суду від 06 лютого 2018 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Сторони у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Від позивача до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. 30 березня 2018 року представником відповідача Іваненком Олександром Валерійовичем до суду подано відзив на адміністративний позов. Відзив обґрунтовано наступним, ОСОБА_1 порушив вимоги п.19.1 Правил дорожнього руху України, а саме, в темну пору доби рухався з вимкнутими ближніми фарами, внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначену постанову відповідач вважає винесеною правомірно з дотриманням всіх процесуальних норм. Позивачем не надано суду доказів, що підтверджують обставину керування ним автомобіля з ввімкненим ближнім світлом. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, ОСОБА_1 повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. На підтвердження обставин зазначених у відзиві, відповідачем додано копію рапорту інспектора патрульної поліції Минайлюка Віталія Сергійовича (а. с. 14).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 31 грудня 2017 року о 17 год. 05 хв. в м. Житомирі по вулиці Київське шосе, 58 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «CHEVROLET Aveo», д. н. з. НОМЕР_1, де його зупинили працівники поліції, які повідомили, що у транспортного засобу не ввімкненні фари ближнього світла в темну пору доби, чим він порушив п.19.1 Правил дорожнього руху. В результаті чого, інспектором патрульної поліції Минайлюком В.С. було винесено постанову серії АР № 320438 від 31 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а. с. 7).

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Правилами дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до підпункту «а» пункту 19.1. Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла;

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Так, відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Відповідно на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок аргументовано, посилаючись на докази довести правомірність свого рішення дії, чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що твердження представника відповідача, що пояснення інспектора та оскаржена постанова є достатніми доказами, які підтверджують її правомірність, спростовуються наступним. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені норми процесуального права та обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що доведення факту керування позивачем автомобілем без ввімкнення фар ближнього світла покладено на відповідача. Проте відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив правомірність винесеної постанови. Копія рапорту Минайлюка В.С. від 31 грудня 2017 року не приймається судом як доказ. Аналізуючи рапорт з позиції його достовірності (ст.75 КАС України) та достатності (ст.76 КАС України), суд дійшов висновку, що документ лише констатує обставини, зазначені в оскарженій постанові. Встановити на підставі зазначеного рапорту чи дійсно позивачем було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП неможливо.

Згідно ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем вина позивача у вчиненні адмінправопорушення належним чином не доведена, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 207361 від 31 грудня 2017 року, слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 10, 11, 70, 71, 158-163, 171-2, 186 КАС України, ст.ст.122, 126, 245, 247, 251, 254, 258, 287-289, 293, КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову про накладення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31 грудня 2017 року серії БР № 207361 - визнати протиправною та скасувати.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Cуддя О. П. Сингаївський