Справа № 702/882/18
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/882/18
Провадження № 2-а/702/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області:

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судових засідань : Ясінської О.А.

позивача : ОСОБА_2

представники відповідача: не з»явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції Київської області Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Підставами позову вважає те, що 05.11.2018 близько 13:00 він повертався із м. Київ в м. Монастирище Черкаської області по автодорозі Київ-Одеса. Біля стаціонарного КПП на в'їзді в місто Біла Церква Київської області із сторони міста Києва автодорога Київ-Одеса має дві смуги для руху в одному напрямку. Він керуючи автомобілем НОМЕР_1 наближаючись до перехрестя рухався по крайній правій смузі. Попереду нього рухався вантажний автомобіль. Наближаючись до перехрестя він увімкнув лівий покажчик повороту та розпочав поворот ліворуч в напрямку м. Одеса. Під час виконання вказаного маневру поліцейський подав сигнал про зупинку. Виконуючи вимогу поліцейського він здійснив маневр праворуч на обочину та зупинився. Поліцейський повідомив йому, що рухаючись в крайній лівій смузі він порушив ПДР. Він вказав, що не погоджується з такими твердженнями, оскільки здійснював поворот ліворуч, а в цей момент по правій смузі руху рухався інший автомобіль. Доказів вчинення ним порушення ПДР поліцейський не надав, натомість склав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення п. 11.5. ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу для руху в одному напрямку. Він правопорушення не вчиняв, оскільки мав намір повернути ліворуч. Вважає дії поліцейського неправомірними, оскільки він: незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля; позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме не склав протокол про адміністративне правопорушення; не отримав від нього жодних пояснень; не надав жодного доказу вчинення ним порушення. Просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №714829 від 05.11.2018, винесену поліцейським 1-го батальйону 1-ї роти УПП у Київській області капралом поліції Гульченком Максимом Вікторовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП визнати протиправною і скасувати; справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, щодо нього закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем 26.11.2018 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого він заперечує проти задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до постанови, 05.11.2018 о 13 год. 11 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 110307, н.з. СА 6105 ВК, на 78 км а/д М-05 Київ-Одеса, який рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час коли інші праві смуги були вільні, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР України, в зв»язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки) (пункт 1 1.5 ПДР). Вчинене позивачем правопорушення кваліфікується за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Право органів Національної поліції розглядати справи, про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачено ст. 222 КУпАП, від імені яких діють працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Протокол ним не складено, у відповідності до ст. 258 КУпАП, ч. 4 розділу І, ч. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.1 1.2015 № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853) (далі - Інструкція). Дані норми, навіть у випадку незгоди позивача з вчиненим правопорушенням, виключають можливість складення протоколу та зобов'язують відповідача за результатами розгляду справи приймати відповідне рішення та без складання протоколу виносити постанову про адміністративне правопорушення, а відтак твердження позивача нібито відповідач повинен був скласти протокол є хибним та не відповідає дійсності. Згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час. Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем розташування УПП у Київській області ДПП (яке не має повноважень здійснювати розгляд адміністративних справ та виносити відповідні постанови). Посилання позивача на ст. 33 КУпАП та нібито її порушення відповідачем не відповідають дійсності, оскільки не застосовуються до випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідач, розпочавши розгляд справи, назвав своє ім'я, посаду та спеціальне звання, зазначив порушення, яке вчинив позивач, пояснив позивачеві його права та надав можливість надати письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення. Жодних клопотань позивач не заявляв. Після чого інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив позивача про прийняте по справі рішення та виніс постанову. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Просять в задоволенні позову відмовити повністю.

28.11.2018 позивачем подано відповідь на відзив відповідно до якої вказує, що твердження представника відповідача про те, що він нібито "рухався в крайній лівій не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час коли інші праві смуги були вільні" не підтверджується належними та допустимими доказами. Не відповідає дійсності твердження представника відповідача про те, що він жодних клопотань не заявляв, оскільки відразу після зупинки він заперечив той факт, що рухався по крайній лівій смузі та повідомив поліцейському, що мав намір повернути ліворуч, вимагав у поліцейського надати докази порушення ним ПДР. До відзиву доказів вчинення правопорушення не додано, але обов»язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в даному випадку покладається на відповідача.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

12.11.2018 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано від Управління патрульної поліції Київської області копію матеріалів, на підставі яких винесена постанова серії ЕАВ № 714829 від 05.11.2018, в тому числі матеріали фото та відеофіксації події про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з мотивів зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача Управління патрульної поліції Київської області Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з»явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно відзиву просять справу розглядати у відсутність їх представника, в задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі.

Заслухавши позивача, покази позивача, допитаного в якості свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05.11.2018 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та визнаний винним у тому, що 05.11.2018 о 13 год 01 хв 78 км він керував т/з, який рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час коли інші правій смузі були вільні, чим порушив п. 11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., що підтверджується постановою серії ЕАВ № 714829 від 05.11.2018 (а.с.6).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, не був згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та показав, що правопорушення не вчиняв. Рухався в правій смузі. Мав намір здійснити поворот ліворуч, ввімкнув покажчик відповідного повороту та розпочав маневр перестроювання з правої смуги на ліву.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування ( ч. 1 ст. 72 КАС України)

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а отже обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Він в суд не з'явився і правомірність свого рішення не довів.

Інспектором патрульної поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення. Зокрема, такими доказами могли бути пояснення свідків, рапорти працівників поліції, фото-, відео- фіксація місця події.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення та свідчить про те, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Саме посилання позивача, як на підставу задоволення позову, те, що йому не надано можливості скористатися правами, які передбачені ст. 268 КУпАП та не відібрано у нього пояснення, не можуть бути підставою для задоволення позову.

Посилання позивача, як на підставу для задоволення позову на те, що у випадку незгоди водія з правопорушенням повинен бути складений протокол, не можуть бути підставою для задоволення позову виходячи з наступного.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення ( ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Посилання позивача, як на підставу для задоволення позову на те, що працівник поліції неправомірно розглянув справу саме на місці зупинки транспортного засобу не може бути підставою для задоволення позову та спростовується положеннями ст. 258 КУпАП, яку відповідно до ЗУ від 14.07.2015 №596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачем будь-яких інших доказів, крім самої оскаржуваної постанови, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надано, а тому, суд вважає, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції допущено порушення прав позивача, та не надано відповідачем належних та допустимих доказів правомірності постанови, тому, з цих підстав, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню, справа, відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю провадженням, що буде відповідати повному та належному захисту прав позивача, який здійснений, відповідно до імперативних приписів ст. 286 КАС України.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі ст.ст. 2, 19, 77, 78, 79, 229, 241-246, 250, 286, 295, 296 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити повністю.

Скасувати, як протиправну, постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 714829 від 05.11.2018 про накладення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в сумі 425 гривень, провадження у справі закрити.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: Управління патрульної поліції Київської області Головного управління Національної поліції в Київській області, місце знаходження: вул. Воздвиженська, 4-А, м. Київ, 04071.

Суддя: Н.В. Мазай