Справа № 480/3939/18
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2018 р. Справа № 480/3939/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соколова В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3939/18 за позовом ОСОБА_2 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги позивач мотивує тим, що винесення вказаних Рішення та Картки відмови є свідченням порушення відповідачем як субєктом владних повноважень прав та інтересів позивача, адже їх прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, недобросовісно, упереджено, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Також позивач зазначає, що посадовими особами митного органу було безпідставно використано дані Інтернет сайту autoastat.com, як джерело інформації про вартість придбаного позивачем автомобіля.
Ухвалою суду від 19.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивач у судове засідання зявився.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві проти позову заперечував та зазначив, що позивачем були подані документи не в повному обсязі, не здійснено жодної спроби підтвердити ціну, що сплачена за товар (неподання платіжних документів, що підтверджують сплачену ціну за автомобіль та за його перевезення до митного кордону України), тому зроблено висновок про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору, та здійснено коригування заявленої митної вартості за другорядним методом згідно з положеннями ст. 59 МК України (а.с.84-91).
Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Декларантом разом із МД подано скан-копії товаросупровідних документів:
- Рахунок-фактура № BLA № 458828;
- Декларація про походження товару № BLA458828;
- Висновок спеціаліста №2509/59 від 25.09.2018;
- Висновок експертного дослідження № НОМЕР_1 від 25.09.2018;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 1817702R2284365 від 25.06.2018;
- Паспортний документ (а.с.23-29).
Після прийняття МД до митного оформлення 26.09.2018 року інспектором митниці направлено декларантові електронне повідомлення такого змісту «для визначення м/в необхідно надати документи згідно зі ст. 53 МК України».
Декларантом позивача 26.09.2018 до митниці направлено заяву № б/н від 26.09.2018, в якій повідомлялось про відсутність затребуваних додаткових документів на підтвердження вартості транспортного засобу і прохання керуватись вже наданими до митного оформлення документами (а.с.30).
27.09.2018 інспектором митниці до декларанта направлено повторне електронне повідомлення з повторною вимогою надати додаткові документи. Декларант повторно направив до митниці вищевказану заяву № б/н від 26.09.2018.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок- проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, банківські платіжні документи не надавались у звязку з їх відсутністю через проведення готівкового розрахунку між Продавцем - UAB «AUTODEMAS» та Покупцем - позивачем, платіжні та/або бухгалтерські документи не надавались у звязку з їх відсутністю, транспортні (перевізні) документи на надавались у звязку з відсутністю понесених позивачем витрат на транспортування автомобіля, імпорт автомобіля, придбаного позивачем, не підлягає ліцензуванню, страхування автомобіля також позивачем не здійснювалось. Вказане свідчить про виконання декларантом вимог ч. 2 ст. 53 МК України та надання усіх необхідних документів для підтвердження митної вартості автомобіля.
Згідно з ч. 6 ст. 53 МК України декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
В той же час, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
В свою чергу статтею 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Як було зазначено вище, інспектором застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару "за ціною договору щодо ідентичних товарів"
Так, згідно ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
В ході розгляду справи встановлено, що інспектором митниці в якості підстав для коригування заявленої митної вартості зазначено цінову інформацію з інтернет-сайту www.AutoAStat.com (а.с. 97-102) і вартість транспортування до кордону України подібних товарів з ідентичної країни відправлення, але не вказано конкретних числових даних цих коригувань за кожною складовою. Також не вказано а ні джерел інформації про вартість транспортування до кордону України подібних товарів з ідентичної країни відправлення, а ні конкретного посилання на інтернет- сторінку з вартістю фактичного продажу оцінюваного товару. При цьому вказана на сайті інформація є фінансовою ставкою на відповідний лот продажу на визначену дату аукціону і предмет лоту знаходиться в місті Альбукерке (США), в той час як Позивачем цей товар придбано в Литві. Тобто, посадовою особою митного органу було порушено одну з основних вимог ст. 59 МК України, а саме, що за основу для визначення вартості береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни.
Суд зазначає, що інформація з сайту www.AutoAStat.com не може бути використана, як належне джерело цінової інформації, оскільки адміністратор сайту не несе відповідальності за надану інформацію, вся інформація є показовою. Дана обставина підтверджується скріншотом інтернет-сторінки сайту www.AutoAStat.com (а.с. 112). При цьому, інспектором митниці не проводився аналіз цінової інформації щодо ідентичних товарів з інших джерел інформації, окрім сайту www.AutoAStat.com.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржені рішення не відповідають критеріям, викладеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товару Сумської митниці ДФС № UA805180/2018/000126/2 від 27.09.2018.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.01.2019 року.

Суддя В.М. Соколов