Справа № 460/2855/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 січня 2019 року м. Рівне №460/2855/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1)
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просив суд зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок пенсії з врахуванням слідуючого страхового стажу: з 03.07.1989 по 01.04.1991 - водій в кооперативі «Стимул», 01.06.2002 по 01.06.2011 - здійснення підприємницької діяльності, роботи за списком №1 додаткового по одному року за кожен рік роботи, з моменту призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не враховано до страхового стажу, для обчислення пенсії, період роботи водієм в кооперативі «Стимул», з 01.04.1991 по 20.10.1998, так як в трудовій книжці відсутній наказ на прийом на роботу. Хоча позивачем надано необхідні документи на підтвердження вказаного періоду роботи. Також, відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності. Хоча у ОСОБА_1 наявна довідка про сплату єдиного податку за період з 2001р. по 2011р., копія Свідоцтва платника єдиного податку, копія Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Без будь - яких обґрунтувань, не враховано роботи за списком №1 додаткового по одному року за кожен рік роботи. Враховуючи наведене, відповідач так і не задовольнив його законне право на зарахування страхового стажу роботи в повному обсязі. Хоча всі необхідні документи для перерахунку пенсії були надані для відповідача. Не погоджуючись з такими діями та вважаючи протиправним рішення про відмову в перерахунку пенсії в повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що за період ведення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2008, дані про стаж і заробіток в реєстрі застрахованих осіб відсутні. Так, як на даний час відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб та позивачем не надано жодних документів, а тому підстав для врахування до стажу та заробітної плати, періоду зайняття підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2008, немає. Згідно із записами трудової книжки, позивач з 03.07.1989 по 20.10.1998 працював в кооперативі "Стимул". Оскільки в трудовій книжці відсутній наказ на прийом на роботу, а уточнюючої довідки ним не надано, то до страхового стажу для обчислення пенсії був врахований період з 01.04.1991 по 20.10.1998. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що ним в повній мірі обраховано страховий стаж ОСОБА_1, який становить 33 роки 8 місяців 29 днів (в тому числі 7 років по списку №1, зарахований по 10.12.2009). На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено пенсію за віком з 25.06.2010, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією пенсійного посвідчення № (а.с.8).

Загальний стаж (повний) позивача становить 26 років 8 місяців 29 днів, доплата за понаднормовий стаж - 85,92грн. - за 8 років, додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією розпорядження №120190 від 10.10.2018(а.с.12).

03.10.2018 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку пенсії, з врахуванням періодів роботи водієм у кооперативі «Стимул» з 03.07.1989 по 04.04.1991, приватним підприємцем - 01.06.2002 по 01.06.2011, роботи у Рівненській філії ВАТ «Укртелеком», та з врахуванням роботи за списком №1(а.с.9).

Відповіддю від 19.10.2018 №2625/C-187, Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зазначило, що в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про стаж та заробіток, та позивачем не надано жодних документів, а тому підстав для врахування до стажу та заробітної плати, періоду зайняття підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2008, немає. Згідно із записами трудової книжки, позивач з 03.07.1989 по 20.10.1998 працював в кооперативі "Стимул". Оскільки в трудовій книжці відсутній наказ на прийом на роботу, а уточнюючої довідки ним не надано, то до страхового стажу для обчислення пенсії був врахований період з 01.04.1991 по 20.10.1998. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що ним в повній мірі обраховано страховий стаж ОСОБА_1, який становить 33 роки 8 місяців 29 днів (в тому числі 7 років по списку №1, зарахований по 10.12.2009).

Не погоджуючись із вказаними висновками Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, позивач ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон України №1058-ІV від 09.07.2003) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закон України №1058-ІV від 09.07.2003).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, (далі - Закон України від 05.11.1991 №1788-XII) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як зазначає позивач, відповідачем не враховано записи у трудовій книжці, у зв'язку із відсутністю у книжці наказу на прийом на роботу. А тому, пенсійним органом не враховано період роботи з 03.07.1989 до 01.04.1991 - водієм в кооперативі «Стимул».

Так, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що згідно із копії трудової книжки АТ-I №2267200 долученої до матеріалів справи, 03.07.1989 позивач прийнятий водієм другого класу великовагових автомобілів в автотранспортному кооперативі «Стимул». З 01.04.1991 - обраний на посаду голови кооперативу «Стимул» (протокол №10 від 01.04.1991, протокол зборів ).

Оскільки в трудовій книжці відсутній запис про наказ на прийом на роботу, то до страхового стажу для обчислення пенсії був врахований період з 01.04.1991 по 20.10.1998, без врахування періоду роботи з 03.07.1989 до 01.04.1991.

Згідно із ст.62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі - Порядок від 12.08.1993 №637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з

відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, до матеріалів справи позивачем надано копію архівної довідки Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 26.10.2017 №289/15.4-03, в якій містяться дані про заробітну плату ОСОБА_1 з липня 1989 по грудень 1993 року, в особових рахунках працівників кооперативу «Стимул». Грошова одиниця не вказана. Підстава фонд №5, опис №1-ОС, справа 17, 26(а.с.15).

Отже, за відсутні необхідних записів у трудовій книжці позивача, а саме зазначення документу (номер та дата), на підставі якого внесено запис про прийняття позивача на роботу, відповідач мав би врахувати дані наведені в архівній довідці, так як в силу п.2.10. Порядку від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу, період роботи позивача ОСОБА_1 з 03.07.1989 до 01.04.1991, на посаді водія кооперативу «Стимул».

Доказів протилежного та підставності для неврахування архівної довідки Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 26.10.2017 №289/15.4-03- відповідачем надано суду не було.

Що стосується не зарахування до страхового стажу періоду з 01.06.2002 по 01.06.2011 - здійснення підприємницької діяльності, то суду необхідно зазначити таке.

Відповідно до ст.1 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003).

Частиною 4 ст.24 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Водночас, суд звертає увагу, що у п.п.1 п. 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 зазначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/118461.1(далі - Порядок від 25.11.2005 № 22-1).

У пункті 2.1. розділу II Порядок від 25.11.2005 № 22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду копію довідки Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 01.11.2018 про сплату єдиного податку за період з 2001р. по 2011р.(а.с.21-23), копію Свідоцтва платника єдиного податку Серії Б №426632, дата виписки свідоцтва 31.05.2012(а.с.20), копію Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В00 (а.с.16), та копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.17-19).

Однак, з системного аналізу Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 та Порядку від 25.11.2005 № 22-1 можна дійти висновку, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії зараховується період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості сплати, страхувальником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, страхових внесків (єдиного внеску) у системі персоніфікованого обліку, то у суду відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності позивачем ОСОБА_1, з 01.06.2002 по 01.06.2011.

Так як, законодавством чітко зазначено, що ведення підприємницької діяльності, із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року, зараховується включно, за умови сплати страхових внесків.

Натомість сплата єдиного податку фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 - не є безумовною підставою для зарахування періодів роботи до страхового стажу, без дотримання вищенаведених умов.

Поміж тим, обґрунтування позивача в частині того, що відповідачем не зараховано до страхового стажу роботи за списком №1 додатково по одному року за кожен рік роботи, судом відхиляється, з наступних обґрунтувань.

У відповідності до ч.3 ст.24 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Так, з розрахунку стажу ОСОБА_1 судом встановлено, що для призначення пенсії позивачу враховано страховий стаж станом на 31.07.2011 року у розмірі 26 років 8 місяців 29 днів (в тому числі 7 років по списку №1, зарахований по 10.12.2009) (а.с. 12).

Відповідач у відзиві зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 роки 8 місяців 29 днів.

Тобто, виходячи із наявних страхових стажів, відповідачем додатково зараховано по одному року, тобто повних 7 років.

Таким чином, суд дійшов висновку, що до страхового стажу позивача відповідачем додатково зараховано по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) за списком № 1.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу, лише період роботи позивача ОСОБА_1 з 03.07.1989 до 01.04.1991, на посаді водія кооперативу «Стимул».

Відповідно до ст. 44 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

У ч.4 ст.45 цього Закону зазначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03.10.2018 звернувся до відповідача з відповідною заявою. А тому, суд вважає за потрібне зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, провести перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 01.10.2018, тобто з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково та зобов'язання Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити з 01.10.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1, з врахуванням до страхового стажу періоду роботи з 03.07.1989 до 01.04.1991, на посаді водія в кооперативі «Стимул».

Твердження позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відхиляється судом з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу змісту вказаної норми права судом встановлено, що застосування даного виду судового контролю є правом суду, яким він може скористатися після ухвалення судового рішення.

Враховуючи зміст спірних правовідносин та стадію судового розгляду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для застосування даного заходу судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, судові витрати на суму 234,93грн., сплачені згідно із квитанції №64 від 12.11.2018(а.с.2).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 34400, РНОКПП НОМЕР_1) до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 28, смт. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) про зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 28, смт. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) здійснити з 01.10.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 34400, РНОКПП НОМЕР_1), із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 03.07.1989 до 01.04.1991.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 34400, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 28, смт. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) судові витрати на суму 234 (двісті тридцять чотири) грн. 93 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 січня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.