Справа № 320/6954/18
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 січня 2019 року м. Київ № 320/6954/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії ОСОБА_1, інвалід 2 групи, потерпілому в наслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року №2-а-4862/2011;

- зобов'язати відповідача - Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо ОСОБА_1, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року №2-а-4862/2011;

- зобов'язати відповідача - Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року №2-а-4862/2011 - з урахуванням виплачених з листопада 2011 року сум.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, її подано без додержання вказаних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У позовній заяві позивач зазначив, що вона зверталася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності. Згідно з постановою Іванківського районного суду Київської області від 16.05.2011, суд зобов'язав Управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплатити, зокрема позивачу, основну пенсію із розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком з 23.03.2011, додаткову пенсію із розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком з 29.10.2010, доплату як непрацюючому пенсіонеру з 24.03.2011 у розмірі двох мінімальних заробітних плат, з урахуванням вже виплачених сум.

Також, позивач зазначив, що Вишгородське об'єднане управлінням Пенсійного фонду України Київської області здійснило перерахунок та виплату пенсії до листопада 2011 року, а з листопада 2011 року припинило виконувати постанову Іванківського районного суду Київської області від 16.05.2011. У листопаді 2018 року позивач звертався до Вишгородського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Київської області з заявою про поновлення виплати пенсії та здійснення перерахунку заборгованості з часу припинення виплат.

Таким чином, зазначене свідчить про те, що з листопада 2011 року позивачу було відомо про припинення Вишгородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року у справі №2-а-4862/2011. Проте, з листопада 2011 року по листопад 2018 року позивач не вчиняв будь-яких дій, які б в подальшому відновили його порушенні права.

До суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 звернулася 21.12.2018, про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті, тобто, після спливу строку, визначеного статтею 122 КАС для звернення до суду, а саме, через 7 років з часу, коли позивач дізнався про припинення виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 16.05.2011.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд звертає увагу позивача на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства Українипевних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наявних у матеріалах позовної заяви, із того чи мав заявник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980, «Голдер проти Сполученого Королівства» рішення від 21.02.1975).

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, саме лише посилання позивача на те, що йому лише зараз стало відомо про порушення його прав, без зазначення обставин, що свідчать про об'єктивну неможливість дізнатись про факти такого порушення раніше, не свідчить про пропуск позивачем строків звернення до суду з поважних причин.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до вимог ст. 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв'язку з чим суд, враховуючи положення статті 169 КАС України, вважає за необхідне залишити позовну заяву.

Суд звертає увагу на те, що позивач всупереч вимог статті 161 КАС не додав до позовної заяви заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Тому, позивачу в порядку усунення вказаного недоліку позовної заяви необхідно надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, з доказами на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду або надати суду докази, які підтверджують звернення до суду з даним позовом в межах строку, встановленого КАС України.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

у х в а л и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.