Справа № 2240/2847/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2847/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

26 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року (повний текст виготовлено 16.10.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі ГУ ДФС у Хмельницькій області), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 30.07.2018 року № і № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.07.2018 року №.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 30.07.2018 року № і № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.07.2018 року №.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що позивачем в період з 01.01.2015 по 30.12.2015 придбано ТМЦ згідно податкових накладних, зареєстованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 486343,04 грн. В розділі І Додатку 5 до розділу III Декларації про майновий стан і доходи за 2 квартал 2015 року (декларація № від 10.08.2015 p.), Додатку Ф2 Декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (декларація № від 08.02.2016 р.) суб'єктом господарювання задекларовано витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей в сумі 573290,95 грн.

Згідно наданих позивачем відомостей, залишки ТМЦ станом на 01.01.2015 становлять 170,19 грн. (газ пропан-бутан), залишки ТМЦ станом на 31.12.2017 відсутні. Окрім того, дебіторська заборгованість контрагентів-покупців послуг станом на 01.01.2015 складає 80311,67 грн. без податку на додану вартість. Станом на 30.06.2015 дебіторська заборгованість зросла і складає 191159,66 грн. без податку на додану вартість.

Також перевіркою встановлено завищення витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року на загальну суму 86947,91 грн. (задекларовано витрат 573290,95 грн.-придбано ТМЦ 486343,04 грн.=86947,91 грн.), які були понесені у наступних звітних (податкових) періодах, чим порушено вимоги пункту 177.2 підпункту 77.4.1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України та заниження суми податку на доходи з фізичних осіб нарахованого з чистого оподаткованого доходу на суму 13042,19 гривень, а також заниження суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 36,6 %, чим порушено пункт 1 частини 2 статті 6, пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI, та заниженням суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на суму за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 на загальну суму 31822,94 гривень.

Крім того, позивач при переході на спрощену систему оподаткування, подав за І півріччя 2015 року декларацію про майновий стан і доходи (№ від 10.08.2015 року), форма декларації якої не передбачала відображення суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету. Однак, за 2015 рік позивач подав декларацію про майновий стан і доходи (№ від 08.02.2016 року), в якій не задекларував належну до сплати суму військового збору та відповідно не сплатив до бюджету. Таким чином, суб'єктом підприємницької діяльності занижено податкове зобов'язання з військового збору (1,5%) не від суми заниження бази оподаткування військовим збором (86497,91 грн.), а від суми чистого доходу за даними перевірки в розмірі 108717,04 грн., тому сума податку склала 1630,75 грн. (108717,04 х 1,5%), що підлягає сплаті до бюджету за 2015 рік.

22.11.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність вимог апеляційної скарги просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За заявою відповідача, апеляційний розгляд справи призначено в режимі відеоконференції, однак з технічних причин Хмельницький окружний адміністративний суд, не зміг забезпечити проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, про що секретарем судового засідання суду апеляційної інстанції, складено довідку.

Відповідно до ч.4 ст.195 КАС України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв'язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданий письмовий відзив на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області про проведення виїзної планової документальної перевірки №1364 від 25 квітня 2018 року головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області Мамчуром О.Л., відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р.

За результатами перевірки складено акт №1142/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 22.06.2018, у якому зафіксовано порушення:

-пункту 177.2 підпункту 177.4.1 пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу в результаті чого занижений чистий оподатковуваний дохід від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015р. по 30.06.2015р., відповідно занижена сума по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 13042,19 грн;

-пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижений чистий оподатковуваний дохід від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року на загальну суму 86947,91 грн., та відповідно занижений єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 31822,94 грн;

-пункту 177.2 підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177, підпункту 1.6 пункту 16-1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та заниження податкового зобов'язання з військового збору за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року на загальну суму 1630,75 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.07.2018 року, «Р», № на суму 2038,44 грн., яким збільшено суму грошового зобов'язання по військовому збору, форми «Р», № на суму 19563,28 грн., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 3182,29 грн.

Вважаючи зазначені рішення податкового органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів стосовно безпідставного віднесення позивачем до інших витрат вартості товарно-матеріальних цінностей, придбаних в період з 01.01.2015 по 30.06.2015, використання яких не пов'язане з господарською діяльністю позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить із наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) платники податків зобов'язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з пп. 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку (з пп. «а» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України).

У пункті 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

При цьому, пп. 174.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати (пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Таким чином, за приписами ПК України підставами для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження віднесення витрат вартості товарно-матеріальних цінностей, використання яких пов'язане з господарською діяльністю особи, необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зокрема документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року в справі №П/811/1020/16 (провадження №К/9901/24115/18), при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток не у відповідності до вимог податкового законодавства, платник податків має спростовувати ці доводи.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємому періоді фізична особа- підприємець ОСОБА_2 здійснювала придбання пального на суму 86947,91 грн., яке в подальшому використане останньою у власній господарській діяльності для заправлення транспортних засобів для надання послуг з вантажних перевезень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що реальність придбання пального та його подальше використання для здійснення підприємницької діяльності підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: заявкою №11 від 27.01.2015р. ТОВ «Гігант» про перевезення вантажу автомобільним транспортом (додаток до договору №3 від 27.01.2015р.) по маршруту Бохня (Польща)-Хмельницький (Україна), подорожнім листом №405588 від 26.01.2015р.; СMR №157472; актом виконаних робіт № 11 від 02.02.2015р., заявкою №11 від 27.01.2015., звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000009 від 02.02.201 5р., чек від 31.01.2015р. №525853 на придбання пального на суму 1155,00 злотих; заявкою №10/02/2015 від 10.02.2015р. AGROCOMMERCE LLP про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту с.Лісові Гринівці, Хмельницька обл. (Україна) - Регенсбург (Німеччина), подорожнім листом №405592 від 12.02.2015р.; CMR; актом виконаних робіт № 15 від 17.02.2015р.; заявкою №10/02/2015 від 10.02.2015.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000012 від 25.02.2015р.; чеком від 15.02.2015р. №559371 на придбання пального на суму 1133.00 злотих; заявкою №24/02/2015 від 24.02.2015р. AGROCOMMERCE LLP про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту с.Лісові Гринівці, Хмельницька обл. (Україна) - Регенсбург (Німеччина), подорожнім листом №405585 від 26.02.2015р.; CMR; актом виконаних робіт №25 від 02.03.2015р.; заявкою №24/02/2015 від 24.02.2015.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000035 від 11.03.2015р.; чеком від 28.02.2015р. №584492 на придбання пального на суму 800,00 злотих; заявкою №07/04/2015 від 07.04.2015р. AGROCOMMERCE LLP про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту с.Лісові Гринівці, Хмельницька обл. (Україна) - Регенсбург (Німеччина), заявкою №б/н від 09.04.2015р. ТОВ «Нова торгова група» про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту м.Трафенау (Німеччина) - м.Київ (Україна), подорожнім листом №5 10907 від 09.04.2015р.; CMR; актом виконаних робіт № 37 від 17.04.2015р.; заявкою №б/н від 09.04.2015.; заявкою №07.04.2015 від 07.04.201 5р.; актом виконаних робіт №36 від 14.04.2015р.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000048 від 20.04.2015р.; чеком від 15.04.2015р. №617225 на придбання пального на суму 990.00 злотих; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-00000469 від 20.04.2015р.; чеками від 16.04.2015р. №100127 на суму 1639,20 грн., від 16.04.2015р. №100125 на суму 1639.20 грн.. від 16.04.2015р. №100126 на суму 1639,20 грн.. від 17.04.2015р. № 329363 на придбання пального на суму 1639,20 грн; заявками №1/2015 від 21.04.2015р. ТОВ «Крайзель-Будівельні матеріали» про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту Шварценфельд (Німеччина) - м.Київ - м.Фастів (Україна), подорожній лист №510904 від 16.04.2015р.; CMR; актом виконаних робіт № 43 від 29.04.201 5р.; заявкою 1/2015 від 21.04.2015.; 10.04.2015р.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000041 від 01.05.2015р.; фіскальними чеками на придбання пального: від 26.04.2015 р. №102309 на суму 1639.20 грн., від 26.04.2015 р. № 1023 11 на суму 1639,20 грн., від 26.04.2015 р. № 1023 10 на суму 1639,20 грн., від 30.04.2015 р. №435873 на суму 1639,20 грн; заявкою №09/04/15-01 від 09.04.2015р. ТОВ «Колумбус Груп» про перевезення вантажу автомобільним транспортом відбулось транспортне перевезення по маршруту Київ (Україна )- Фоєнштраус (Німеччина) та заявкою б/н від 23.04.2015р. ТОВ «Нова торгова група» про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту м.Графенау (Німеччина)-м.Київ (Україна), подорожнім листом №5 10905 від 13.04.2015р.; CMR; актом виконаних робіт № 40 від 21.04.2015р.; заявкою №09/04/15-01 від 09.04.2015.; заявкою №б/н від 23.04.2015р. ; актом виконаних робіт №42 від 28.04.2015р.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000050 від 29.04.2015р.; чеками від 13.04.2015р. №225158 на суму 9147,60 грн., від 13.04.2015р. №225163 на суму 4573,80грн., від 26.04.2015р. №102240 на суму 1639,20 грн., від 26.04.2015р. №100241 на суму 1639,20 грн., від 26.04.2015р. № 102239 на суму 1639,20 грн.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000052 від 29.04.2015р.; чеками від 02.04.2015р. №W891500 на суму 477.00 злотих, від 21.04.2015р. №W479437 на суму 363.15 злотих, від 19.04.2015р. №97883 на суму 1200.00 злотих; заявкою №1 від 01.04.2015р. ТОВ «ВКФ «Корадо-Імпекс» про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту м. Хоростків (Україна) - Wegrow (Польща), подорожнім листом №5 10903 від 01.04.2015р.; CMR; акт виконаних робіт № 34 віл 08.04.201 5р.; заявкою №1 від 01.04.2015.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000040 від 1 1.04.2015р.; чеком від 05.04.2015р. №322663 на придбання пального на суму 3907,08 гри. від 05.04.201 5р. №.322662 на суму 8790,61 грн; заявкою №10/02/2015 від 10.02.2015р. AGROCOMMERCE LLP про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту с.Лісові Гринівці, Хмельницька обл. (Україна) - Регенсбург (Німеччина), подорожнім листом №510909 від 05.05.2015р.; CMR; актом виконаних робіт № 49 від 12.05.201 5р.; заявкою №29/04/2015 від 29.04.2015.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000057 від 19.05.2015р.; чеком від 10.05.2015р. №621932 на придбання пального на суму 1000,00 злотих; заявкою №15/05/2015 від 15.05.2015р. AGROCOMMERCE LLP про перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту с.Лісові Гринівці, Хмельницька обл. (Україна) - Регенсбург (Німеччина), подорожнім листом від 20.05.2015р.; CMR; актом виконаних робіт № 59 від 03.06.2015р.; заявкою №б/н від 21.05.2015.; звітом про використання коштів, виданих під звіт №АО-0000061 від 04.06.2015р.; чеками від 28.05.2015р. №625778 на суму 990.00 злотих, від 25.05.2015р. №97537 на придбання пального на суму 470.00 злотих.

Представник позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснив, що розбіжність в сумах виникла за рахунок невключення відповідачем до витрат вартості пального, придбаного за рахунок готівкових коштів, оформленого та використаного в процесі надання послуг з транспортного перевезення, в тому числі і за межами України.

Так, згідно з підпунктом 1 пункту 4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745, (далі - Порядок №727) в описовій частині акта (довідки) документальної перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або не встановлення порушень.

За даними перевірки (сторінка 17 акту перевірки) позивач безпідставно включив до витрат вартість товарно-матеріальних цінностей в сумі 86947,91 грн.

Однак, всупереч підпункту 1 пункту 4 розділу ІІІ Порядку, в акті перевірки №1142/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 22.06.2018 р. відсутнє посилання на господарські операції, витрати на які безпідставно внесені до витрат на придбання ТМЦ за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2015 р. на загальну суму 86947,91 грн. Не вказано первинних документів та господарських операцій за рахунок яких відбулось завищення витрат на придбання ТМЦ.

Крім того, відповідачем не надано доказів суду першої інстанції, на підтвердження факту віднесення позивачем зазначених витрат у періодах, зазначених у акті, до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів від провадження господарської діяльності.

За змістом пункту 5 Порядку факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, право контролюючого органу на запитування та вивчення під час проведення перевірок первинних документів, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістрів, фінансової, статистичної та іншої звітності, пов'язаної з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, передбачене підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачене право посадових осіб контролюючого органу отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, в тому числі розрахунків задекларованих платником показників витрат.

Однак, нез'ясування відповідачем під час перевірки вказаних вище обставин призвело до зазначення в акті перевірки даних щодо розміру та складу витрат відповідних звітних періодів, не підтверджених жодними доказами, які підтверджують факт декларування витрат.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстації, що витрати позивача на придбання палива є документально підтвердженими витратами та безпосередньо пов'язаними із господарською діяльністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з надання транспортних послуг.

Натомість, відповідачем не доведено безпідставного віднесення позивачем до господарських витрат вартості пального на суму 86947,91 грн., що призвело до заниження об'єкту оподаткування на суму 13042,19 грн.

Відтак, колегія суддів вважає, що податковим органом не доведено правомірності податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2018.

Стосовно рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску та податкового повідомлення-рішення № , колегія суддів вказує на наступне.

Згідно п.16.1, підрозділу 10, розділу XX ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Отже об'єктом оподаткування військового збору є чистий оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.1, ч.4, ст.4. Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі, ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 п.1 ст.7 цього Закону передбачено, що базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених в ч.4 п. 1 ст. 4 Закону є сума доходу (прибутку), отриманого від здійснення господарської діяльності, що обкладається податком на доходи фізичних осіб.

Згідно п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості донарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 19563,28 грн., згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2018, то, відповідно, нарахування позивачу суми військового збору та штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску є безпідставним.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтсанції, що контролюючим органом не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що понесені позивачем витрати на придбання пального не пов'язані з отриманням доходу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.