Справа № 120/3889/18-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 січня 2019 р. Справа № 120/3889/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Одеській області

про: визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Одеській області. Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд протиправними дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки в Одеській області, що вчинені у формі: проведення протиправного габаритно-вагового контролю 22.04.2018 на а/д М-05 Київ-Одеса (450 км +500 м) щодо ОСОБА_3 та належних йому: транспортного засобу марки DAF, модель FT XF 105.460, тип - спеціалізований сідловий тягач-е, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу марки SCMITZ, модель SKI 24, тип - спеціалізований напівпричіп н/пр.-самоскид-е, д.н.з. НОМЕР_2; складення акту №0003223 від 22.04.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; складення розрахунку плати за проїзд до акту №0003223 від 22.04.2018; складення акту №049448 від 22.04.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та зобовязати відповідача утриматися від вчинення дій, а саме від винесення постанови щодо позивача про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій посадових осіб управління Укртрансбезпеки в Одеській області, що вчинені у формі проведення протиправного габаритно-вагового контролю 22.04.2018 на а/д М-05 Київ-Одеса (450 км +500 м) щодо ОСОБА_3 та належних йому: транспортного засобу марки DAF, модель FT XF 105.460, тип - спеціалізований сідловий тягач-е, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу марки SCMITZ, модель SKI 24, тип - спеціалізований напівпричіп н/пр.-самоскид-е, д.н.з. НОМЕР_2. Позивач зазначає, що проведення габаритно-вагового контролю управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області без відповідних повноважень (без узгодженого з органами Національної поліції Графіка щоденної роботи пересувних пунктів вагового та габаритного контролю та Схеми організації дорожнього руху) має наслідком складання акту №0003223 від 22.04.2018 (про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) та розрахунку плати за проїзд до акту №0003223 від 22.04.2018 (тобто нарахування зобовязання, строк виконання за яким уже настав), а також складання акту №049448 від 22.04.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за яким до позивача може бути застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі до 1700 грн. Позивач вважає, що на час звернення до суду порушення його прав діями відповідача уже відбулось та крім того можливе у подальшому потягнути у майбутньому матеріально-правові наслідки, а звернення до суду з даним позовом е єдиним можливим способом захисту прав позивача.

Ухвалою від 16.11.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі. Крім того, відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

19.12.2018 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки за результатами проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено перевищення допустимих вагових параметрів. Стверджує, що відповідачем законно складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені в наданому до суду відзиві, та зазначив, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

22.04.2018 контролюючими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, затвердженого наказом Укртрансбезпеки від 11.04.2018 № 352, та відповідно до направлення на рейдову перевірку від 12.04.2018 № 026263, на а/д М-05 Київ-Одеса (450 км. + 500 м, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Під час вказаної рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_3, з причепом д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4, який належить позивачеві.

За результатами габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу працівниками управління Укртрансбезпеки в Одеській області, після зважування встановлено, що навантаження на строєну вісь становить 23,26 т при нормативно допустимому 22 т, про що складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.04.2018 № 003223, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.04.2018.

Крім того, посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеські області складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.04.2018 № 049448 та здійснено розрахунок від 22.04.2018, яким ОСОБА_3 визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 152 євро.

Позивач, вважаючи протиправними дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо проведення відносно його транспортних засобів нього габаритно-вагового контролю 22.04.2018 на а/д М-05 Київ-Одеса (450 км +500 м) та оформлення його результатів протиправними звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 11 статті 6 зазначеного вище Закону державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

У відповідності до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами м 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 16 цієї Постанови перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30.

Згідно з п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як уже зазначалося, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було виявлено, що навантаження на строєну вісь становить 23,26 т при нормативно допустимому 22 т. Вказана обставина підтверджується довідкою про результати габаритно-вагового контролю від 22.04.2018.

Відповідно до п. 4 Правил затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксовано в акті проведення перевірки № 054731 від 29.03.2018.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. (далі - Порядок № 879)

Відповідно до пп. 4 п.2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою.

Відповідно до п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Згідно з п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Буквальний зміст пункту 31-1 Порядку № 879 дає підстави стверджувати, що плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати.

На виконання зазначених вище норм, у зв'язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області правомірно було складено акт про перевищення транспортними засобом нормативних вагових параметрів, акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та визначено суму плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

В даному випадку, при розрахунку було враховано, що навантаження на строєну вісь становить 23,6 т при нормативно допустимому 22 т. У процентному відношенні це складає 5,73 % від нормативу. Ставка плати за кожний кілометр відстані складає 0,2 євро. Вказане нарахування за весь маршрут здійснено з тих підстав, що у відповідності до вимог пункту 23 Порядку № 879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа не привела габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17.

Щодо посилань позивача на те, що перевозився сипучий вантаж, який змістився, внаслідок чого й виникло навантаження на строєну вісь, то суд зазначає таке.

Нормами чинного законодавства та жодними вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з ПДР (пункти 2.3а, 2.36; 12.1; 12.5) при перевезенні подільних (в тому разі сипучих) вантажів. Переміщення ватажу під час руху є неприпустимим, оскільки це спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху. Відповідно до пунктів 2.3 Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12.1 вказаних Правил під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 22.3. Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним. Таким чином, водій зобов'язаний вибирати швидкість руху з огляду на дорожню обстановку та особливості вантажу.

Також згідно з п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен змішуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т - у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Щодо посилання позивача в обґрунтування порушення здійснення габаритно-вагового контролю на те, що місце розташування пункту здійснення габаритно-вагового контролю та схема організації дорожнього руху не погоджена з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліції, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявний графік роботи пересувних пунктів вагового та габаритного контролю в Одеській області за квітень 2018 року, який погоджено з Службою автомобільних доріг в Одеській області, управлінням патрульної поліції в Одеській області та управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області. Відсутність дати погодження зазначеного графіка управлінням патрульної поліції в Одеській області, на переконання суду, не викликає сумніву у його дійсності. Такий графік скріплений підписами відповідних посадових осіб та печатками.

Суд зазначає, що організація дорожнього руху в місті роботи пересувного пункту не знаходиться в причинному зв'язку з результатами габаритно-вагового контролю та її недоліки не можуть бути підставою для визнання протиправними дій щодо проведення такого контролю та оформлення його результатів.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що процедура здійснення габаритно-вагового контролю здійснена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того суд зазначає, що за змістом п. 19 ч. 2 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк;

Виходячи з вказаної норми, варто зазначити, що акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом - службові документи, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Вони містить суб'єктивні висновки особи, яка їх склала, щодо виявлених порушень.

Отже, виключно результат реалізації повноваження контролюючого органу (а саме - рішення контролюючого органу, рішення про накладення санкцій, тощо), а не процес реалізації його повноважень може бути об'єктом судового оскарження.

Рішення, прийняті субєктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обовязковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення субєктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (22653, Вінницька область, Оратівський район, с. Балабанівка, вул. Центральна, 18, РНОКПП НОМЕР_5)

Державна служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, код ) в особі управління Укртрансбезпеки в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4)

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович