Справа № 826/13026/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2018 року № 826/13026/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., при секретарі судового засідання Патук А.С.,

за участі:

від позивача: Чорний К.О.,

від відповідача: Бабинець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»
до Офісу великих платників податків ДФС
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.07.2018 № ,-
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 № , відповідно до якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 902046,85 грн. (код 14060100), що складає штраф по факту подання уточнюючого розрахунку у зв'язку із самостійним виявленням заниження податкового зобов'язання з ПДВ минулого періоду (за серпень 2017).

Позивач зазначає, що 13.10.2017 подавався уточнюючий розрахунок № на зменшення суми ПДВ, але оскільки він виявився помилковим, то 17.10.2017 був поданий уточнюючий розрахунок № на збільшення попереднього зменшеної суми. Позивач звертає увагу на те, що дана операція не вплинула на суму податкового зобов'язання по сплаті до бюджету задекларованої в декларації за серпень 2017, тому посилання ДПІ щодо самостійного нарахування штрафу у розмірі 3% позивач вважає необґрунтованим.

Крім того, позивач зазначає, що підприємство перебуває в процедурі банкрутства з 14.05.2004 на стадії розпорядження майном. Ухвалою від 14.05.2004 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що виключає нарахуванню позивачу штрафних санкцій.

Відповідач проти позову заперечив (а.с. 45), зазначивши відносно доводів позивача про необхідність врахування виникнення грошових зобов'язань до введення мораторію та грошових зобов'язань, що виникли після введення мораторію. Вважає, що оскільки відносини щодо декларування податкових зобов'язань та подання уточнюючого розрахунку виникли після введення мораторію, то дія мораторію не поширюється на спірні відносини. Відповідач також зазначає, що мораторій стосується зобов'язань, термін яких настав до дня введення мораторію; штраф не нараховується, не застосовуються санкції за невиконання або неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій (ч. 3 ст. 19 Закону № 2342-XII.

Відтак, відповідач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Ухвалою від 21.08.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У судовому засіданні 20.09.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Під час розгляду справи оголошувалась перерва. У судовому засіданні 26.12.2018 проголошено вступну та резолютивну чистини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

11.06.2018 Офісом великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірки ПАТ «Черкасиобленерго» (код ЄДР 22800735) про результати перевірки даних, задекларованих в Уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2017 (уточнюючий розрахунок від 15.10.2017 № ; т.1, а.с. 53).

За результатами перевірки складено акт від 11.06.2018 № 1709/28-10-41-05/22800735 (далі - Акт перевірки).

Зазначається в Акті перевірки, що відповідно до абзацу 3 п. 50.1. ПК України, платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, визначених п. 50.2. цієї статті, надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

ПАТ «Черкасиобленерго» було подано уточнюючий розрахунок з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (№ від 15.10.2017), в якому відображено збільшення позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за серпень 2017 у сумі 18 040 937 грн. При цьому, підприємством не нараховано штрафну санкцію у розмірі 3% від суми збільшення податкового зобов'язання, чим порушено абз. 3 п. 50.1. ПК України.

Дані перевірки свідчать про не відображення суми штрафу, нарахованої платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки, при збільшенні позитивного значення різниці у зв'язку з чим сума штрафу визначена на рівні 902 046,85 грн.

На підставі зазначених вище висновків Акту перевірки, прийнято оскаржуване рішення від 11.07.2018 № на суму 902 046,85 грн. у розмірі 5% від самостійно нарахованого заниження податкового зобов'язання (недоплати) на підставі абз. 1 п. 120.2. ПК України в контексті положень абз. 3 - 5 п. 50.1. ПК України.

З наведеного, крім іншого, вбачається помилковість тверджень позивача про подання уточнюючого розрахунку № - 17.10.2017, який фактично подано 15.10.2017, що підтверджується квитанцією від 15.10.2017 (а.с. 56).

Втім, з уточнюючого розрахунку від 13.10.2017 № та квитанції (а.с. 83, 84, 85), тобто поданого до вищезгаданого розрахунку, вбачається, що позивачем позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, зазначене у декларації за серпень 2017 року у розмірі 18 040 937,00 грн., в уточнюючому розрахунку від 13.10.2017 уточнений показник визначений із значенням «-», різниця склала «-18 040 937».

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У даному випадку сторонами не заперечуються та не спростовуються факти подання уточнюючого розрахунку від 15.10.2017 відносно декларації за серпень 2017, уточнення вищезгаданих показників, факт проведення перевірки та нарахування штрафу. При цьому, як вже зазначалося, уточнюючий розрахунок, як і зміни у структурі податкових зобов'язань, стосується ПДВ.

В контексті наведеного слід зазначити, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 порушено провадження у справі № 01/1494 про банкрутство ПАТ "Черкасиобленерго" (боржник); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, інше.

Відповідно до п. 1.3. ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

У свою чергу, враховуючи дату порушення провадження у справі про банкрутство позивача, на пов'язані із цим процедури поширюються правила Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (далі - Закон № 2343-XII).

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII (в редакції, чинній на час порушення 14.05.2004 провадження у справі про банкрутство) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до частини четвертої статті 12 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, крім іншого, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів. Дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що ж стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені правові висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 819/2484/13-а.

Аналогічна правова позиція висловлена і Київським апеляційним адміністративним судом у постанові від 19.06.2018 у справі №823/2027/17 (відносно ПАТ «Черкасиобленерго») зазначивши, що за своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного і є похідними від нього, звертаючи при цьому увагу на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 25.06.2011 року № 21-113а11, від 11.06.2012 року №21-179а12 та від 09.07.2013 року у справі №21-178а13.

В контексті наведеного суд наголошує на тому, що вказані норми ч. 4 ст. 12 Закону № 2343-XII не є самостійними для цілей застосування зазначеного Закону, не можуть застосовуватися відірвано від цілісного нормативного регулювання процедури відновлення платоспроможності боржника та самого значення «мораторій» та, відповідно, не можуть застосовуватися у значенні абсолютної заборони застосування штрафних санкцій відносно заборгованості, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки профільний Закон окремо врегульовує відносини щодо заборгованості, яка виникла до порушення провадження у справі та щодо заборгованості, яка є поточною, виникла після порушення провадження у справі.

У даному випадку, як встановлено під час розгляду справи, позивачем уточнювались показники податкових зобов'язань за серпень 2017, тобто, в контексті вимог Закону № 2343-XII, - поточні зобов'язання (не конкурсні), що, відповідно, не звільняло позивача від виконання обов'язку, визначеного п. 50.1. ПК України, а саме: надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Тобто, враховуючи подання уточнюючого розрахунку від 13.10.2017 за серпень 2017, в якому було зменшено позитивне значення за серпень 2017 до «-18 040 937», вказані вище зобов'язання та штраф за уточнюючим розрахунком від 15.10.2017 за серпень 2017 повинні були бути сплачені ще до подання уточнюючого розрахунку від 15.10.2017 (за серпень 2017).

Між тим, вказані обов'язки позивачем не виконано, що зумовило правомірне застосування відповідачем штрафу на підставі п. 120.2. ПК України.

Що стосується доводів позивача відносно тощо, що після уточнюючого розрахунку від 13.10.2017 (позитивне значення ПДВ за серпень 2017 склало у зв'язку з цим «-») ним було подано ще один уточнюючий розрахунок від 17.10.2018 (фактично від 15.10.2017) із позитивним значенням ПДВ « 18 040 937» грн. і це не призвело до негативних наслідків для бюджету, слід зазначити, що виходячи з обов'язку, передбаченому п. 50.1. ПК України щодо сплати узгоджених зобов'язань та штрафу до подання (15.10.2017) уточнюючого розрахунку, не змінюють обставин, які склалися станом на 15.10.2018 щодо збільшення позитивного значення ПДВ за серпень 2017 з « 0» до « 18 040 937» (а.с. 53) - виходячи з показників, раніше задекларованих початково у декларації за серпень 2017 та надалі - в уточнюючому розрахунку від 13.10.2017 за серпень 2017 (позитивне значення «-»), та не звільняють позивача від обов'язку, визначеного п. 50.1. ПК України, щодо нарахування у зв'язку з цим штрафу у розмірі 3% до подання звітності про збільшення позитивного значення ПДВ, який не був виконаний.

Подання, після 13.10.2017, нового уточнюючого розрахунку від 15.10.2017 жодним чином не нівелює обов'язку нарахування штрафу, оскільки, по суті, станом на 13.10.2017 позивач поза межами декларування та сплати зобов'язань за серпень 2017, зменшив раніше визначене в декларації позитивне значення ПДВ до « 0», тобто зменшив абсолютне значення податкового боргу на суму « 18 040 937», та кілька днів користувався податковими вигодами, збільшивши лише 15.10.2017 позитивне значення ПДВ за серпень 2017 вже до «18 040 937» через подання чергового уточнюючого розрахунку, передумовою чого є безумовний обов'язок визначення штрафу на підставі п. 50.1. ПК України.

Враховуючи наведене у сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку, що рішення відповідача є законним та обґрунтованим, вірним по суті, а відтак підстав для його скасування та, відповідно, підстав для задоволення позову не має та у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 14, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ПАТ «Черкасиобленерго» (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, ) до Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.07.2018 № , - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін

повний текст рішення суду складений та підписаний 26.12.2018