Справа № 200/11017/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/961/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Лавренко Н.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до начальникаУправління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 24/А від16.06.2017 року, мотивуючи свої вимоги наступним.

16 червня 2017 року начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Павлюковим А.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 24/А про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. за повторне недопущення посадових осіб відповідача на об'єкт будівництва. Позивач отримав вказану постанову поштою 01.07.2017 року. Позивач вважає постанову протиправною, оскільки за договором генпідряду № ДП2 від 10.11.2014 року, укладеним з ТОВ «Жил-Строй» (генпідрядник), позивач є замовником будівництва 17-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) та улаштування парковки по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2. 26 травня 2017 року позивач отримав рекомендований лист від відповідача, в якому були припис, акт та протокол про скоєння адміністративного правопорушення від 16.05.2017 року на підставі ч.1 ст. 188-42 КУпАП за начебто невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю, а саме позивачем повторно не допущено посадових осіб відповідача на вищеназваний об'єкт будівництва. 31 травня 2017 позивач звернувся до відповідача з листом та повідомив, що не знаходиться весь час на будівництві та запропонував звернутись до генерального підрядника ТОВ «Жил-строй» у разі необхідності перевірки об'єктів будівництва, який у свою чергу був попереджений про недопущення створення будь-яких перешкод для здійснення перевірок службовими особами відповідача. Вказує, що він не має відношення до будівництва 12-поверхового житлового будинку, про недопуск до якого йдеться мова у приписі, акті, протоколі та оскаржуваній постанові. Крім того, за участі керівника генпідрядника, підрядника та охорони 26.05.2017 року був складений акт про те, що 16.05.2017 року в період з 8-00 до 18-00 на об'єкті, до якого позивач має безпосереднє відношення, жодних службових осіб відповідача із вимогами про допущення на об'єкт будівництва не було. Вказує, що строк для подачі позову пропущений ним з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову він отримав лише 01.07.2017 року засобами поштового зв'язку.

Враховуючи викладене, позивач просив суд поновити процесуальний строк на оскарження постановиначальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. № 24/А від 16.06.2017 року.Визнати незаконною та скасувати постанову начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. № 24/А від 16.06.2017 року. Покласти на відповідача судові витрати по справі, що складаються із витрат на оплату правової допомоги.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 07 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. про скасування постанови про адміністративне правопорушення, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 жовтня 2017 року.

Ухвалою суду від 01 лютого 2018 року задоволено клопотання начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Павлюкова А.М. про заміну неналежного відповідача. Замінено первісного відповідача - начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Павлюкова А.М.на належного відповідача - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради.

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав суду відзив на позов.

Відзив обґрунтований тим, що при проведенні позапланової перевірки посадові особи відповідача діяли в межах встановленої законом компетенції. Підставою для проведення позапланової перевірки була необхідність перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.04.2017 року, складеного стосовно ОСОБА_1 В управлінні наявна інформація, що позивач є замовником будівництва об'єкта «Будівництво 12-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) по АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2», розташованого за адресою АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, Соборний район. В ході проведення позапланової перевірки 16.05.2017 року посадових осіб управління не було допущено на об'єкт будівництва «Будівництво 12-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) по АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2», чим не виконано вимогу припису від 06.04.2017 року, що є порушенням пп.1 п.11 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, п.1 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», про що було складено відповідний акт, протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до вимог чинного законодавства, документи, що були складені під час перевірки, направлені позивачу 11.04.2017 року. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце, дата та час розгляду справи про адміністративне правопорушення - 02 червня 2017 року. 31 травня 2017 року від позивача надійшов лист, яким він просив перенести розгляд справи на більш пізню дату в зв'язку з його відсутністю на території України. 01 червня 2017 року відповідач надіслав позивачу лист № 9/1-93, в якому зазначено, що розгляд справи перенесено на 16 червня 2017 року о 14-30 год. Згідно даних інтернет-сторінки ДД ПАТ «Укрпошта» вказане поштове повідомлення позивач отримав 08.06.2017 року. Постанова у справі про адміністративне правопорушення № 24/А від 16.06.2017 року направлена позивачу засобами поштового зв'язку, згідно чеку ДД УДПЗ «Укрпошта» від 20.06.2017 року. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач також надав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язку з пропуском строку на оскарження постанови без поважних причин, мотивуючи тим, що позивач був своєчасно обізнаний про розгляд справи 16.06.2017 року, що підтверджується даними інтернет-сторінки ДД ПАТ «Укрпошта», згідно яких вказане поштове відправлення про перенесення розгляду справи позивач отримав 08.06.2017 року

Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність.

Вивчивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності, врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038), Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (далі Порядок № 553).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Пунктом 5 Порядку № 553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п.7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка непередбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Судом встановлено, що начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської радиПавлюковим А.М. 15 травня 2017 року було видано наказ № 153/п «Про проведення позапланової перевірки на об'єкті будівництва«Будівництво 12-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) по АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2», за адресою м. Дніпро, АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2». Встановлено строк проведення перевірки 5 робочих днів: 16,19 та 22 травня 2017 року включно, а також видано направлення для проведення позапланової перевірки.

З наказу вбачається, що підставою є перевірка щодо виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.04.2017 року, складеного стосовно ОСОБА_1

16 травня 2017 року головними спеціалістами-інспекторами управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Бабінцем В.С., Ревякіним А.В. складено акт про те, що замовником об'єкту будівництва «Будівництво 12-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) по АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2» ОСОБА_1 не допустив посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю, що є невиконанням вимог припису від 06.04.2017 року, складеного стосовно ОСОБА_1

Відповідно до п.21 Порядку № 553, у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

В акті зроблені відмітки про те, що ОСОБА_1 від підписання акта відмовився.

В той же час, у акті від 16.05.2017 року відсутній запис про те, що ОСОБА_1 взагалі був присутній при його складанні.

Також, 16 травня 2017 року головним спеціалістом-інспектором управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Ревякіним А.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що замовник об'єкту об'єкту будівництва «Будівництво 12-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) по АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2» ОСОБА_1 не допустив посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкт будівництва, чим не виконав вимоги припису від 06.04.2017 року, складеного стосовно ОСОБА_1, що є порушенням абз. 3 пункту 14 Порядку здійсненнядержавного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року.

В протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 з правами ознайомлений, від підписання відмовився, а також зроблена відмітка про те, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу. Разом з тим, в протоколі також відсутній запис про те, що ОСОБА_1 був присутнім при складанні протоколу.

16 червня 2017 року начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Павлюковим А.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 24/А, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не виконано вимоги припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 05.04.2017 року, а саме: не допущено посадових осіб Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на об'єкт будівництва «Будівництво 12-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) по АДРЕСА_1, та паркінгу по АДРЕСА_2» для проведення позапланової перевірки під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що є порушенням пп.1 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, п.1 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 188-42 КУпАП, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю -тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В матеріалах справи наявний припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.04.2017 року, складний представниками відповідача Ревякіним А.В., Мокрим Ю.О., яким вимагається від ОСОБА_1 до 21.04.2017 року допустити посадових осіб Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради для здійснення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Забезпечити участь замовника будівництва об'єкта або уповноваженого представника з належно оформленою довіреністю. Під час перевірки надати правовстановлюючу та дозвільну документацію на об'єкт будівництва.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (замовник) 10.11.2014 року уклав з ТОВ «Жил-Строй» (генпідрядник) договір генпідряду № ДП2, згідно з яким генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації виконання будівельних і монтажних робіт з нового будівництва об'єкту «Будівництво 17-поверхового житлового будинку (2 секція 1-ї черги будівництва) та улаштування парковки по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2».

В матеріалах справи наявний лист ОСОБА_1 від 31.05.2017 року на адресу відповідача, яким позивач повідомив, що він не може постійно знаходитись на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, та повідомив, що будівництво веде генеральний підрядник ТОВ «Жил-строй», який попереджений позивачем про не перешкоджання в допуску посадовим особам органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкт будівництва для виконання покладених на них функцій.

Вказаний лист відповідач отримав 31.05.2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт від 29.05.2017 року, складений генпідрядником ОСОБА_6, підрядником ОСОБА_7 охоронником ОСОБА_8 про те, що 16.05.2017 року ніхто із представників міського ДАБК або інших контролюючих органів до воріт об'єкта не підходив. Також в цей день проводився прийом бетону, про що свідчать записи в журналах та документах прийому матеріалів, вхідні ворота були відчинені для в'їзду машин.

Також, як вбачається із припису від 06.04.2017 року, відповідач вимагав від позивача допустити посадових осіб відповідача до перевірки на об'єкт будівництва та забезпечити участь замовника (тобто ОСОБА_1) або уповноваженого представника до 21.04.2017 року, в той час як перевірка щодо виконання вимог припису була проведена 16.05.2017 року, тобто поза межами часу. Протягом якого вимагалось забезпечити участь замовника.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 188-42 КУпАП, тобто не виконав вимоги припису відповідача від 06.04.2017 року.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, в зв'язку з чим воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно клопотання позивача про поновлення строку на звернення з позовом до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова відповідача від 16.06.2017 року була винесена у відсутність позивача, та направлена йому засобами поштового зв'язку 20 червня 2017 року, що підтверджується списком згрупованих внутрішніх поштових відправлень та чеком ПАТ «Укрпошта». З урахуванням часу поштового перебігу суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що оскаржувана постанова отримана ним 01.07.2017 року, та вважає, що строк для подачі позову пропущений позивачем з поважних причин, а отже підлягає поновленню.

Стосовно доводів відповідача, викладених у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає, що відомості про вручення позивачу 08.06.2017 року повідомлення про перенесення розгляду справи не можуть вважатися достатньою причиною для висновку про те, що ним пропущений строк на оскарження постанови, оскільки присутність позивача при розгляді справи є згідно зі ст.268 КУпАП його правом, а не обов'язком, а будучи відсутнім при розгляді справи 16.06.2017 року, позивач не міг в цей день знати, яке саме рішення буде винесено стосовно нього.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги, суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

04 липня 2017 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом ОСОБА_9 було укладено договір про надання правової допомоги № 04/07/17-1, з умовами якого адвокат зобов'язався надати клієнту правову допомогу із будь-яких правових питань, що виникають у клієнта під час оскарження постанови начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. № 24/А від 16.06.2017 року.

Відповідно до п.5.1 вказаного договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що погоджується сторонами окремим додатком до цього договору (розрахунком адвокатського гонорару).

Згідно розрахунку вартості адвокатського гонорару від 04.07.2017 року, адвокатом надано правову допомогу такого виду: ознайомлення із суттю правових питань клієнта, які потребують вирішення; надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору - 1 година, вартість 200 грн.; підготовка позовної заяви та комплекту документів для пред'явлення судового позову - 2 години, вартість 1000 грн.; участь адвоката у судових засіданнях, фактичний час перебування в приміщенні суду, час, витрачений на складання процесуальних заяв та клопотань, в яких виникає необхідність під час розгляду справи - 2 години, вартість 900 грн., всього 2100 грн. Згідно примітки, витрачений час на участь адвоката у судових засіданнях визначається орієнтовно, на основі сталої загальної практики по подібним справам.

Згідно квитанції до договору про надання правової допомоги, позивач сплатив адвокату 2100 грн.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги підлягають задоволенню частково, оскільки відсутні дані щодо фактично витраченого адвокатом часу у судових засіданнях, та часу на написання процесуальних заяв та клопотань, а отже сума в 900 грн., вказана у розрахунку вартості адвокатського гонорару, є необґрунтованою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на надання правничої допомоги підлягають задоволенню в сумі 1200 грн., яка складається із: 200 грн. (ознайомлення із суттю правових питань клієнта, які потребують вирішення; надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору) + 1000 грн. (підготовка позовної заяви та комплекту документів для пред'явлення судового позову) = 2100 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 19, 44, 77, 121, 241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження постанови начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. № 24/А від 16.06.2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради Павлюкова А.М. № 24/А від 16.06.2017 року.

Стягнути з Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 1200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску