Справа № 826/11612/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2018 року № 826/11612/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Улибіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва

про визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 04053, АДРЕСА_1) (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва (, адреса: 04070, Київ, вул.Борисоглібська, 3, пов.2, каб. 208) (далі - відповідач), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва №45 від 03.07.2018 про порушення дисциплінарного провадження щодо адвоката ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва від 03.07.2018 №45 про порушення відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарної справи є протиправним, оскільки винесене нелегітимною кваліфікаційною комісією, яка не мала права приймати оскаржуване рішення, порушено процедуру розгляду питання про порушення дисциплінарного провадження щодо адвоката, відсутні ознаки наявності дисциплінарного проступку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі та встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Відповідачем до суду подано письмовий відзив на адміністративний позов, згідно якого Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва проти позову заперечує в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач діяв у відповідності до положень чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 голова Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України звернулася до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва із письмовою заявою, датованою 26 грудня 2017 року, про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_1, в якій просила розглянути питання дисциплінарної відповідальності адвоката про порушення приписів Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», рішень органів адвокатського самоврядування, вчинення дій, що тривалий час блокують та дестабілізують роботу органів адвокатського самоврядування міста Києва, а також дезорієнтують адвокатів регіону, працівників правоохоронних органів, судів, підривають авторитет органів адвокатського самоврядування та адвокатури України.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва, вбачаючи в діях адвоката ОСОБА_1 ознаки дисциплінарного проступку передбаченого п.6 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме - невиконання рішень органів адвокатського самоврядування, прийняла рішення №45 від 03 липня 2018 року про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3249 від 27 березня 2008 року, видане Київською міською КДКА).

10 липня 2018 року адвокатом ОСОБА_5 отримано рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва №45 від 03 липня 2018 року.

Вважаючи, що при прийнятті зазначеного рішення відповідач діяв поза рамками власних повноважень, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням прав позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI.

Частинами першою та третьою статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) визначено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Згідно статті 33 Закону №5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Статтею 34 Закону №5076-VI передбачено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Відповідно до статті 38 Закону №5076-VI проводиться перевірка відомостей про дисциплінарний проступок адвоката.

Статтею 39 Закону №5076-VI встановлено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Згідно з частиною другою статті 46 Закону №5076-VI адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з'їзду адвокатів України.

За приписами частин першої, десятої та одинадцятої статті 50 Закону Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури.

Установчим документом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується Радою адвокатів України.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №5076-VI визначено, що адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов'язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Як встановлено судом, що не заперечується сторонами, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва, вбачаючи в діях адвоката ОСОБА_1 ознаки дисциплінарного проступку передбаченого п.6 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме - невиконання рішень органів адвокатського самоврядування, прийняла рішення №45 від 03 липня 2018 року про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3249 від 27 березня 2008 року, видане Київською міською КДКА).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 голова Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України звернулася до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва із письмовою заявою, датованою 26 грудня 2017 року, про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_1, в якій просила розглянути питання дисциплінарної відповідальності адвоката про порушення приписів Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», рішень органів адвокатського самоврядування, вчинення дій, що тривалий час блокують та дестабілізують роботу органів адвокатського самоврядування міста Києва, а також дезорієнтують адвокатів регіону, працівників правоохоронних органів, судів, підривають авторитет органів адвокатського самоврядування та адвокатури України.

Вказана заява зареєстрована за №1/178 вх від 28 грудня 2017 року та за дорученням голови дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва членом дисциплінарної палати ОСОБА_6 проведено перевірку відомостей, викладених у заяві, за результатами якої складено відповідну довідку від 27 червня 2018 року.

Так в заяві зазначено, що Рада адвокатів України прийняла рішення №211 «Питання невиконання рішень Ради Адвокатів України, пов'язаних із діяльністю органів адвокатського самоврядування міста Києва та гарантіями адвокатської діяльності», яким повідомила що збори проведені 20.09.2017 проведені неуповноваженими на те особами і в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відбулися поза межами Закону та без обов'язкових рішень Ради адвокатів України, необхідних для скликання і проведення конференції адвокатів регіону.

Не зважаючи на це рішення, 27.10.2017 року на адресу Національної асоціації адвокатів України надійшов лист за підписом ОСОБА_7, як голови Ради адвокатів міста Києва від 25.10.2017 року №279, яким скеровано копію документу під назвою «Протокол звітно-виборчої конференції адвокатів м. Києва від 07.10.2017 року» від 07.10.2017 року та офіційне повідомлення про нібито обрання нового складу органів адвокатського самоврядування міста Києва.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що адвокат, не виконуючи рішення Ради адвокатів України №211 від 23.09.2017 року, достеменно знаючи про представника від адвокатів міста Києва у складі Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - Кострюкова В.І., при розгляді питання щодо обрання представника від адвокатів міста Києва до складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ВКДКА) висунув свою кандидатуру на зазначену посаду, надав згоду на таке обрання та був в подальшому на неї обраний.

З огляду на факти викладені в заяві та рішення Ради адвокатів України, ОСОБА_4 зазначає, що в діях адвоката ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п.6 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивач у своїй позовній заяві наголошує на тому, що скарга подана від ОСОБА_4, як фізичної особи, а не як від Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України.

На думку Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва скарга подана органом адвокатського самоврядування, оскільки п. 2 рішення Ради адвокатів України №238 від 15.11.2017 року вирішено звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва із окремими скаргами (заявами) щодо неналежної поведінки адвокатів, які всупереч положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прийнятих рішень Ради адвокатів України, достеменно знаючи про функціонування у місті Києві органів адвокатського самоврядування, зокрема Ради адвокатів міста Києва під головуванням Рябенка П.К. та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва під головуванням Орлова І.Ф., надали свою згоду на обрання до органів адвокатського самоврядування в місті Києві зібранням, що не має статусу конференції адвокатів регіону, як органу адвокатського самоврядування, а рішення такого зібрання не мають юридичних наслідків, дестабілізуючи при цьому ситуацію в місті Києві.

Однак, дослідивши рішення Ради адвокатів України №238 від 15.11.2017 року судом встановлено, що дане рішення не містить розпорядження про те, що виконання п. 2 рішення Ради адвокатів України №238 від 15.11.2017 року покласти на Голову Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України, тобто дане рішення не можна вважати документом, який підтверджує повноваження ОСОБА_4 діяти від імені Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України для подання скарги на ОСОБА_1

Пункт 2 рішення Ради адвокатів №238 від 15.11.2017 року стосується адвокатів, які «надали свою згоду на обрання нібито до органів адвокатського самоврядування в місті Києві», в той же час скарга ОСОБА_4 стосується того, що ОСОБА_1 надав свою згоду на обрання до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, тобто дане рішення не можна вважати документом, який підтверджує повноваження для подання скарги на ОСОБА_1 щодо обрання його до ВКДКА, а не до органів адвокатського самоврядування в місті Києві, як зазначено в рішенні Ради адвокатів №238 від 15.11.2017 року.

З огляду на зазначене суд відхиляє аргументи відповідача, що скарга подана органом адвокатського самоврядування на підставі рішення Ради адвокатів №238 від 15.11.2017 року, оскільки дане рішення не містить розпорядження щодо його виконання на Головою Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України, а також не стосується адвокатів, які не були обрані до органів адвокатського самоврядування в місті Києві.

На думку відповідача, скарга подана органом адвокатського самоврядування також з тих підстав, що ст. 56 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що Голова Ради адвокатів України представляє Раду адвокатів України та Національну асоціацію адвокатів України в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об'єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з'їзд адвокатів України.

З аналізу даних норм вбачається, що Національна асоціація адвокатів України є професійною організацією, а Рада адвокатів України - органом адвокатського самоврядування, отже юридично вони є різними суб'єктами із самостійним статусом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Голова Ради адвокатів України за посадою є головою Національної асоціації адвокатів України. Голова Ради адвокатів України представляє Раду адвокатів України та Національну асоціацію адвокатів України в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами. Голова Ради адвокатів України забезпечує скликання та проведення засідань Ради адвокатів України, розподіляє обов'язки між своїми заступниками, організовує і забезпечує ведення діловодства Ради адвокатів України, розпоряджається коштами і майном Національної асоціації адвокатів України відповідно до затвердженого кошторису, організовує і забезпечує роботу секретаріату Національної асоціації адвокатів України, вчиняє інші дії, передбачені цим Законом, положенням про Раду адвокатів України, статутом Національної асоціації адвокатів України, рішеннями Ради адвокатів України і з'їзду адвокатів України. Голова Ради адвокатів України може отримувати винагороду у розмірі, встановленому з'їздом адвокатів України.

Суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що Голова Ради адвокатів України за посадою є головою Національної асоціації адвокатів України, однак відхиляє аргумененти щодо того, що даний факт підтверджує повноваження голови Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України звертатися із скаргами на адвоката без подання документів, які підтверджують представництво.

З аналізу норми статті 56 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд приходить до висновку, що дана стаття не містить норми про те, що голова Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України може діяти від імені цих суб'єктів без підтвердження своїх повноважень.

Суд критично відноситься до посилання відповідача у заперечення на відповідь на відзив на частину п'яту статті 65 Господарського кодексу України, яка встановлює, що керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Посилаючись на норми Господарського кодексу України відповідачем не надано жодних доказів того, що Рада адвокатів України, Національна асоціація адвокатів України є суб'єктами господарювання, зокрема, підприємством, крім того цитовані вище норми статті 45 та статті 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» також не встановлюють, що дані суб'єкти є підприємствами, так Національна асоціація адвокатів України є професійною організацією, а Рада адвокатів України - органом адвокатського самоврядування, тому суд не може застосувати до даних суб'єктів норму частини п'ятої статті 65 Господарського кодексу України, на яку посилається відповідач.

Судом встановлено, що рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 було затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність.

Згідно пункту 1 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, це Положення розроблено з метою регламентації дисциплінарного провадження стосовно адвокатів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення з'їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов'язковими до виконання всіма адвокатами.

Частина 2 статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що голова та члени кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів

З огляду на те, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва, яка є відповідачем у справі, складається з адвокатів, для яких є обов'язком виконання рішень Ради адвокатів України, суд вважає за можливе перевірити дотримання відповідачем рішення Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120, яким затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність та відповідно застосувати для вирішення даної справи рішення Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120, яким затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність (далі - Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката).

Підпунктом 6 пункту 14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, передбачено, що заява (скарга) підписується заявником (скаржником) або його представником, із зазначенням дати її подання. У разі подання заяви (скарги) представником, у ній зазначаються ПІБ представника, його поштова адреса, а також номер засобів зв'язку та адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з заявою (скаргою) подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника. Повноваження представників мають бути посвідчені такими документами: нотаріально-засвідченою довіреністю від імені фізичної особи; довіреністю від імені юридичної особи за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, а також документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником.

Вбачається, що до скарги на адвоката ОСОБА_1 не було долучено документу ні від Національної асоціації адвокатів України, ні від Ради адвокатів України, що посвідчують службове становище і повноваження керівника, а також не долучено документи, які б підтверджували, що ОСОБА_4 може діяти від імені конкретної особи без довіреності.

Підпунктом 2 пункту 14 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката визначено, що у заяві (скарзі) обов'язково має бути зазначено:

- найменування кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, до якої подається заява (скарга);

- ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи - для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку та адреса електронної пошти (за наявності);

- ПІБ адвоката щодо поведінки якого подається заява (скарга), поштова адреса, а також номер засобу зв'язку та адреса електронної пошти, якщо такі відомі;

- виклад обставин, якими заявник обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку;

- вимоги заявника (скаржника).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано належними доказами той факт, що скарга на позивача оформлена з порушення вимог закону, оскільки рішення Ради адвокатів України №238 не містить розпорядження про уповноваження голови Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України звертатися зі скаргами на адвоката, в самій скарзі не зазначено від імені якої особи Національної асоціації адвокатів України чи Ради адвокатів України подано скаргу, що дозволяє стверджувати, що скарга подана фізичною особою, тому на скаргу відносно позивача розповсюджуються вимоги як до скарги поданої фізичною особою.

В рамках дослідження питання про забезпечення позивачу справедливого та неупередженого розгляду скарги, що подана на позивача суд в сукупності з іншими обставини також бере до уваги аргументи позивача щодо не вжиття заходів мирного врегулювання.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення з'їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов'язковими до виконання всіма адвокатами.

Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України особа, що подала скаргу - ОСОБА_4 є адвокатом, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №3, видане Харківською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури від 15 січня 2003 року.

Звітно-виборчим з'їздом адвокатів України 09 червня 2017 року було затверджено Правила адвокатської етики.

Відповідно до статті 52 Правил адвокатської етики допустимими формами реагування адвоката на незаконну або неетичну поведінку іншого адвоката, якою заподіяна або може бути заподіяна шкода інтересам адвоката, його клієнта, адвокатського об'єднання, бюро, органів адвокатського самоврядування або адвокатури як такої, слід вважати звернення (заяви, скарги) до органів адвокатського самоврядування, в тому числі наділених дисциплінарними повноваженнями стосовно адвокатів, а також використання інших форм захисту прав та законних інтересів особи, передбачених законодавством України. Не допускається зловживання правом на звернення до органів адвокатського самоврядування, в тому числі наділених дисциплінарними повноваженнями, щодо ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката. Кожен адвокат має вжити заходи мирного врегулювання конфлікту з участю іншого адвоката. В разі ініціації адвокатом дисциплінарного провадження стосовно іншого адвоката він має попередньо повідомити про це Раду адвокатів регіону за робочим місцем адвоката згідно відомостей в Єдиному реєстрі адвокатів України, а стосовно адвоката іноземної держави - асоціацію адвокатів чи правове товариство відповідної держави для пошуку шляхів мирного залагодження конфлікту. При виникненні конфлікту між адвокатами, наслідком якого є звернення одного з них зі скаргою до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, адвокат, який ініціював звернення, зобов'язаний надати докази того, що ним вжиті заходи мирного врегулювання такого конфлікту, зокрема, документи, що свідчать про звернення останнього до Ради адвокатів регіону за робочим місцем адвоката згідно відомостей в Єдиному реєстрі адвокатів України, а стосовно адвоката іноземної держави - асоціації адвокатів чи правового товариства відповідної держави

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката. при виникненні конфлікту між адвокатами, наслідком якого є звернення одного з них зі скаргою до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, адвокат, який ініціював звернення, зобов'язаний надати докази того, що ним вжиті заходи мирного врегулювання такого конфлікту, зокрема, документи, що свідчать про звернення останнього до Ради адвокатів регіону за робочим місцем адвоката згідно відомостей в Єдиному реєстрі адвокатів України, а стосовно адвоката іноземної держави - асоціації адвокатів чи правового товариства відповідної держави

Згідно з пунктом п'ятим частини п'ятої статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать вирішення інших питань, віднесених до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури цим Законом, рішеннями конференції адвокатів регіону, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з'їзду адвокатів України.

Аналіз зазначених норм зокрема з приводу того, що адвокат, який ініціював звернення, зобов'язаний надати докази того, що ним вжиті заходи мирного врегулювання такого конфлікту, дозволяє суду зробити висновок, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури з метою збереження репутації адвокатури має вжити заходів для перевірки мирного врегулювання конфлікту, як того вимагають правила адвокатської етики.

Відповідачем не спростовано та не надано до суду доказів того, що до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури було надано докази вжитих заходів мирного врегулювання конфлікту між адвокатами, тому суд приходить до висновку, що відповідачем не забезпечено справедливого та неупередженого розгляду скарги на адвоката, оскільки не виконано вимог щодо перевірки наявності доказів вжитих заходів мирного врегулювання конфлікту між адвокатами.

Відповідач стверджує, що ним було належним чином здійснено перевірку, оскільки позивачу було надіслано повідомлення з пропозицією надати письмові пояснення.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження складається з таких стадій:

1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката;

2) порушення дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

У той же час, відповідач не заперечує той факт, що до повідомлення про необхідність надання письмових пояснень не було долучено скаргу з додатками.

Згідно із пунктом 26 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводить перевірку, невідкладно звертається до адвоката з повідомленням про проведення щодо нього перевірки для отримання письмового пояснення адвоката по суті порушених питань із зазначенням строку його надання. До повідомлення додається копія заяви (скарги) та копії всіх документів, приєднаних до неї.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи учасників справи, встановлено, що до надісланого позивачу повідомлення не було долучено заяву ОСОБА_4 та не роз'яснено порядку ознайомлення з будь-якими документами відносно ОСОБА_1

Вказана обставина унеможливила позивачу виконати пропозицію, що була висловлена в повідомленні, що було надіслане на етапі перевірки скарги.

Відповідно до пункту 25 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та за результатами перевірки складає довідку, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, з урахуванням, зокрема тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, наслідків для клієнта тощо, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

В матеріалах справи наявна довідка за результатами перевірки відомостей, викладених у заяві ОСОБА_4, в той же час зі змісту довідки вбачається, що в ній відсутня інформація про тактику, методи і прийоми адвокатської діяльності, наслідків для клієнта тощо.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 38 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

В довідці за результатами перевірки відомостей, викладених у заяві ОСОБА_4, що міститься в матеріалах справи, зазначено, що було надіслано ряд запитів з пропозицією надати документи, однак суд критично ставиться до даної інформації, оскільки не вказано кому та коли було надіслано дані запити, які докази їх відправки, крім того, відповідачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт існування даних запитів.

З огляду на обставини суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано належними доказами та правовими підставами факт належного здійснення стадії перевірки скарги, оскільки до повідомлення про надання письмових пояснень всупереч рішенню Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120, яким затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, не долучено скарги з додатками, не вчинено інших дій, окрім направлення повідомлення позивачу, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Згідно з пунктом 32 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, дисциплінарна справа стосовно адвоката порушується за наявності в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

На виконання вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що для вирішення даного спору суд повинен встановити чи обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, в даному випадку, виходячи з норми статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд має встановити чи було встановлено відповідачем наявність відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката та чи підтверджується це доказами.

В оскаржуваному рішенні щодо наявності ознак дисциплінарного проступку вказано таке:

«…Так, незважаючи на рішення Ради адвокатів України №211 від 23 вересня 2017 року, 27 жовтня 2017 року на адресу Національної асоціації адвокатів України надійшов лист від 25 жовтня 2017 року №279 за підписом ОСОБА_12 як Голови ради адвокатів міста Києва, яким скеровано копію документа під назвою «Протокол звітно-виборчої конференції адвокатів міста Києва від 07 жовтня 2017 року» та офіційне повідомлення про нібито обрання нового складу органів адвокатського самоврядування міста Києва.

За даними вказаного Протоколу від 07 жовтня 2017 року зазначено, що зареєстровано для участі у конференції 440 делегатів, кворум для початку роботи конференції 419 делегатів, за результатами голосування обрано до складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від адвокатів міста Києва ОСОБА_1» (абзац 10, 11, аркуш 5 рішення КДКА м.Києва №45 від 03.07.2018 року)

Проаналізувавши рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №211 судом встановлено, що дане рішення містить висновки РАУ щодо правомірності проведення зборів адвокатів міста Києва 20 вересня 2017 року.

В той же час, з оскаржуваного рішення вбачається, що наявність ознак дисциплінарного проступку виявлено під час проведення звітно-виборчої конференції адвокатів міста Києва від 07 жовтня 2017 року, про яке в рішенні Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №211 не йдеться.

Резолютивна частина рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №211 містить наступні розпорядчі вказівки:

1. Звернутися до керівників правоохоронних органів міста Києва з проханням вжити в межах повноважень відповідних заходів з додаткового інформування підлеглих і підпорядкованих працівників про виконання приписів статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та неналежність залучення до процесуальних дій адвокатів, які не є членами діючої Ради адвокатів міста Києва, а також вжити заходи реагування, у випадку вчинення ними протилежних дій, доручивши Голові Ради адвокатів України скерувати такі звернення. Додатково поінформувати про фактичне місцезнаходження Ради адвокатів м. Києва (під головуванням Рябенка П.К.) та КДКА м. Києва (під головуванням Орлова І.Ф.). звернувши увагу на адресу діючих органів адвокатського самоврядування у місті Києві.

2. Повідомити на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України та веб-сайті Ради адвокатів м. Києва адвокатів міста Києва, що проведені 20 вересня 2017 року у місті Києві збори адвокатів в конфренц-залі UBI Fashion Center, за адресою: вул. Дорогожицька, 8, проведені неуповноваженими на те особами, і у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відбулися поза межами Закону та без обов'язкових рішень Ради адвокатів України, необхідних для скликання і проведення конференції адвокатів регіону.

3. Ініціювати перед ВКДКА питання дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_13 за умисне систематичне порушення останнім приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, рішень вищих органів адвокатського самоврядування, вчинення дій, що блокують та дестабілізують роботу органів адвокатського самоврядування міста Києва, а також дезорієнтують адвокатів регіону, підривають авторитет органів адвокатського самоврядування та адвокатури України, для прийняття рішення в межах наданих повноважень.

4. Секретарю Ради адвокатів України про прийняте рішення повідомити ради адвокатів та кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури регіонів, а також адвокатів на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

З аналізу рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №211 вбачається, що в ньому не передбачено для позивача конкретно визначеного варіанту поведінки та не покладено жодного обов'язку до виконання.

До суду також не було надано жодного судового рішення, яким би було встановлено протиправність проведення звітно-виборчої конференції адвокатів міста Києва від 07 жовтня 2017 року.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Оскільки рішення Ради адвокатів України №211 не містить конкретно визначений варіант поведінки, не покладає будь-який обов'язок, не містить заборону щодо вчинення певних дій, крім того стосується зборів 20.09.2017 року, а не конференції 07.10.2017 року, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам обґрунтованості, бо в ньому відсутня підтверджена доказами наявність відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м.Києва не спростовано належними доказами та правовими підставами факт порушення строків розгляду дисциплінарного провадження відносно позивача, оскільки п.30 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, передбачає, що заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки не пізніше тридцяти днів з дня початку перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках.

У позовній заяві позивач також зазначає, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва створена не у спосіб, що визначений законом, та не може бути наділена будь-якими повноваженнями, що можуть мати вплив на інших осіб, тим більше порушувати дисциплінарне провадження відносно позивача.

Під час розгляду справи Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м.Києва наголошено на тому, що 08.10.2016 року конференцією адвокатів м.Києва було прийнято рішення про висловлення недовіри та дострокового відкликання Голови Ради адвокатів м. Києва та членів Ради адвокатів м. Києва. Обрано нового Голову Ради адвокатів м. Києва - Рябенка П.К. та оновлено склад Ради адвокатів м. Києва. Також було обрано новий склад членів Дисциплінарної та Кваліфікаційної палати КДКА м. Києва. Головою КДКА м. Києва обрано - Орлова І.Ф.

Разом з тим, відповідач звертаючи увагу суду на проведену конференцію адвокатів м. Києва від 08.10.2016 року, в підтвердження своїх доводів не додано рішення на яке посилається, а саме рішення висловлення недовіри та дострокового відкликання, та обрання нового складу. До суду не надано і самих протоколів обрання в тому числі і членів ДП КДКА м. Києва, які винесли оскаржуване рішення.

Крім того, відповідач посилається на рішення Ради адвокатів України №153 від 11.06.2016 року, яким Рада адвокатів України вирішила скликати конференцію адвокатів регіону, а саме - конференцію адвокатів м. Києва.

Однак, з аналізу ч.4 ст.55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що повноваження Ради адвокатів України не є абсолютними та обмежуються нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та рішеннями з'їзду адвокатів України.

Станом на 2016 рік була відсутня норма чи рішення з'їзду адвокатів України, які б надавали повноваження Ради адвокатів України створювати тимчасові спеціальні комісії, визнавати конференції адвокатів регіонів такими, що не відбулися чи такими, що проведені з порушенням, скликати позачергові конференції адвокатів регіону.

Рішення з'їзду адвокатів України, які б підтверджували повноваження Ради адвокатів України на здійснення функцій, які не передбачені законом суду не надано.

Слід звернути увагу на норму законодавства, а саме ч. 2 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно якої конференція адвокатів регіону скликається радою адвокатів регіону.

Рішенням Ради адвокатів України №153 від 11.06.2016 року не було встановлено відсутність у м. Києві ради адвокатів регіону, п. 6 даного рішення було встановлено лише відсутність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії у м. Києві, а не відсутність Ради адвокатів м. Києва.

Рішення Ради адвокатів України №153 від 11.06.2016 року не було предметом розгляду у справі №758/14638/16-ц, на яку посилається Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатур м.Києва.

Рішенням Ради адвокатів України №155 скликано конференцію ради адвокатів регіонів, в той час, коли такі повноваження належали раді адвокатів регіонів, яка станом на 11.06.2016 року не була не визнана ні такою, що відсутня, ні такою, якій висловлено недовіру тощо.

Факт існування Ради адвокатів м. Києва станом на 11.06.2016 року підтверджується і власне самими твердженнями відповідача, який зазначає, що лише 08.10.2016 року конференцією адвокатів м. Києва було прийнято рішення про висловлення недовіри та дострокового відкликання Голови Ради адвокатів м. Києва та членів Ради адвокатів м. Києва.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва утворена не на підставі закону, оскільки факт проведення конференції адвокатів м. Києва 08.10.2016 року не підтверджено жодним доказом. А рішення Ради адвокатів України №153 та №155 не можуть нести правових наслідків та бути допустимими доказами у даній справі, оскільки суперечать ст. 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з положеннями статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

В даному випадку між позивачем та відповідачем існує юридичний спір щодо правомірності рішення. Позивач звертається за захистом належного йому суб'єктивного права не зазнавати протиправного дисциплінарного провадження без достатніх на те підстав. Відносини щодо порушення дисциплінарного провадження відносно адвоката врегульовано законом, а тому вони є правовими.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Конституційним Судом України в рішенні від 25.11.1997 №6-зп сформульовано правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Реалізація права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів має відповідати також вимозі стосовно доступності правосуддя, про що зазначено у міжнародних правових документах - Загальній декларації прав людини (стаття 8), Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (стаття 14), Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 6), Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року (пункт 4).

Конституційний Суд України у Рішенні від 23.05.2001 №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини), а недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади (абзац шостий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

В контексті спору, перевірка судом обґрунтованості та мотивів правомірності порушення дисциплінарного провадження відносно позивача, знаходиться в межах предмету перевірки, яку зобов'язаний здійснити суд, що розглядає адміністративну справу.

Повна перевірка рішення, яке оскаржується, на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, в даному випадку з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва №45 від 03.07.2018 про порушення дисциплінарного провадження щодо адвоката ОСОБА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 04053, АДРЕСА_1) сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва (, адреса: 04070, Київ, вул.Борисоглібська, 3, пов.2, каб.208).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов