Справа № 120/4305/18-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 січня 2019 р. Справа № 120/4305/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1)

до: Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану 222, )

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити пенсію з моменту звернення, з 01.05.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 12.05.1982 вона прийнята на роботу в Рахнянське ССТ, в подальшому перейшла в держгосп ім. 9-ї Кримської кавдивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, і має загальний трудовий стаж 15 років, 11 місяців і 24 дні. 01 липня 2005 року ОСОБА_1 звільнилась з роботи, оскільки її батько тяжко хворів і потребував стороннього догляду. 01 листопада 2005 року батькові заявника було встановлено першу групу інвалідності. Заявник займалась його доглядом із часу звільнення, а саме: з 01 липня 2005 року по день смерті батька 18 серпня 2009 року. Для отримання пенсії позивач звернулась до Шаргородського об'єднаного Пенсійного фонду України Вінницької області, однак їй було відмовлено, оскільки в неї відсутній страховий стаж для призначення пенсії. Непогоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 10.12.2018 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення адміністративного позову. Окремо зазначає, що зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за її батьком з 01.07.2005 по 18.08.2009 не має підстав, оскільки в зазначений період позивач не підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, не сплачені страхові внески за даний період та вона не перебувала на обліку в органі соціального захисту населення, а також відсутні дані персоніфікованого обліку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 12.05.1982 по 18.02.1990 ОСОБА_1 працювала на посаді молодшого продавця в Рахнянському ССТ.

З 08.07.1996 по 01.07.2005 позивач працювала в держгоспі ім. 9-ї Кримської кавдивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області.

Загальний трудовий стаж позивача складає 15 років, 11 місяців і 24 дні.

Згідно виписки із акта огляду МСЕК 01.11.2005 батькові позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено першу групу інвалідності та зазначено, що він потребує стороннього догляду.

Як зазначає, позивач вона займалась доглядом батька із часу звільнення, а саме: з 01 липня 2005 року по день його смерті 18 серпня 2009 року.

Позивач звернулась до Шаргородського об'єднаного Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про зарахування до пільгового стажу періоду догляду за інвалідом І групи.

Листом Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 04.10.2018 № 58-Б позивачу відмовлено у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу. Відмова мотивована тим, що з 01.01.2005 такий стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, за умови отримання допомоги (компенсації) в органах соціального захисту населення по догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом та престарілим. Оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про здійснення позивачем догляду за інвалідом І групи з 01.07.2005 по 18.08.2009, законних підстав для зарахування даного періоду в страховий стаж немає.

Відповідно до рішення №65 від 14.11.2018 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Згідно п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, чи потребу сторонньої допомоги можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути: свідоцтво про народження, або виписка із паспорта, або довідка органів управління житловим фондом тощо.

Згідно п. 9 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров'я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Ця норма набрала чинності з 01 січня 2005 року.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

До 01 січня 2005 року час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.

Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.07.2018 у справі № 348/919/17 (адміністративне провадження № К/9901/2126/18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Як зазначає, позивач вона займалась доглядом батька із часу звільнення, а саме: з 01 липня 2005 року по день його смерті 18 серпня 2009 року.

Отже, вказаний період догляду позивачем за хворим батьком повинен підтверджуватись відомостями з системи персоніфікованого обліку про здійснення позивачем догляду за інвалідом І групи. Однак, таких доказів позивачем не надано.

Також, згідно Порядку № 637 органи Пенсійного фонду повинні складати акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду, який в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до акта комісії в складі депутата сільської ради ОСОБА_4 та сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 13.06.2018 зазначено, що позивач дійсно постійно проживала разом з батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом І групи, який потребував стороннього догляду. Здійснювала за ним догляд та поховала за власний рахунок.

Однак, вказаний акт суд до уваги не приймає, оскільки він не підтверджує фактичні обставини здійснення догляду позивачем за інвалідом І групи у період з 01 липня 2005 року по 18 серпня 2009 року. Інших доказів, які б підтверджували факт догляду позивачем за інвалідом першої групи суду не надано.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Згідно статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану 222, ) визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович