Справа № 826/10591/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2018 року № 826/10591/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни
треті особи проТовариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнання протиправними та реєстраційних дій від 04.03.2017р. та від 20.03.2017р., зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулося з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни про:

- визнання протиправною реєстраційну дію та скасування реєстраційного запису, що здійснений 04.03.2017 приватним нотаріусом Стрельченко О.В. по внесенню запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за №4063115 про державну реєстрацію змін керівника юридичної особи, змін складу або інформації про засновників ТОВ «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс», код 38085756;

- визнання протиправною реєстраційну дію та скасування реєстраційного запису, що здійснений 20.03.2017 приватним нотаріусом Стрельченко О.В. по внесенню запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за №5063115 про державну реєстрацію змін керівника юридичної особи, змін складу або інформації про засновників ТОВ «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс», код 38085756.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 826/10591/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислове підприємство "Кагарлик Ресурс (далі - третя особа 1), ОСОБА_2 (далі - третя особа 2), ОСОБА_3 (далі - третя особа 3) та ОСОБА_4 (далі - третя особа 4).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДР) одноособовим засновником ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс» виступив ОСОБА_5.

В подальшому, згідно ЄДР по ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс» відбулись наступні зміни пов'язані зі змінами засновницького складу:

- 15.01.2016 засновник та директор ОСОБА_6, реєстраційний запис №9021709 внесений державним реєстратором Дарницької районної в м. Києві державної, ОСОБА_7;

- 16.12.2016 засновник та директор ОСОБА_2, реєстраційний запис №3063115 внесений державним реєстратором КП «Солом'янка-сервіс», ОСОБА_8;

- 04.03.2017 засновник та директор ОСОБА_3, реєстраційний запис №4063115 внесений приватним нотаріусом Стрельченко О.В.;

- 20.03.2017 засновник та директор ОСОБА_4, реєстраційний запис №5063115 внесений приватним нотаріусом Стрельченко О.В.

В той же час, як зазначає позивач, 25.04.2018 на адресу Державної фіскальної служби надійшла заява від ОСОБА_3, який проживає за адресою 02068, АДРЕСА_1, якою останній повідомив наступне: «Я, ОСОБА_3, на весні 2015 року загубив паспорт та ідентифікаційний код, про що заявив по місцю реєстрації та отримав новий. В квітні 2018року від співробітників податкової міліції я дізнався про те, що я являюся засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс» ...У зв'язку з викладеним повідомляю ... про те, що я ніколи, ні яким чином не передавав корпоративні права ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс» іншим особам, а також на це нікого не уповноважував. Мені не відомі громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до і після мене значились та нібито були засновниками, керівниками та особами, які мають право підпису, ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс». Корпоративні права ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс» в адресу ОСОБА_4 я не передавав, нікого не уповноважував це робити, оскільки в свою чергу не отримував їх не від кого, в тому числі від ОСОБА_2.».

Крім того, 01.03.2017 на адресу ДФС надійшла заява ОСОБА_2, яка повідомила наступне: «… я ніколи не являлась керівником та головним бухгалтером жодних суб'єктів господарської діяльності, в тому числі ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс». Підприємство з цією назвою мені не відоме, а також мені не відомий гр.. ОСОБА_6, який за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є засновником ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс»...».

Отже, на думку позивача, з наведених заяв та даних ЄДР вбачається, що ОСОБА_4 не придбавав та не міг придбати корпоративні права ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс», оскільки попередній одноособовий засновник, ОСОБА_3 їх як не придбавав у засновника ТОВ «АП «Кагарлик Ресурс», ОСОБА_2, так і не відчужував на адресу ОСОБА_4.

А тому оскаржувані реєстраційні дії та записи є протиправними та підлягають скасуванню.

У поданому до суду відзиві на позов, Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, просив у задоволені позову відмовити повністю. Відзив обґрунтовано тим, що під час вчинення оскаржуваних реєстраційних дій, відповідачем особу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено за їх паспортами, та зокрема, ОСОБА_3 особисто звертався з заявою про вчинення реєстраційних дій.

Треті особи, письмових пояснень щодо змісту позовних вимог до суду не подали.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2017 року приватним нотаріусом - державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «КАГАРЛИК РЕСУРС», а саме щодо зміни керівника та складу засновників останнього, шляхом зміни засновника та директора ОСОБА_2 на ОСОБА_3, та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідний запис за запис за №4063115.

03 березня 2017 року приватним нотаріусом - державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «АГРОПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «КАГАРЛИК РЕСУРС», а саме щодо зміни керівника та складу засновників останнього, шляхом зміни засновника та директора ОСОБА_3 на ОСОБА_4, та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідний запис за №5063115.

Вважаючи вказані реєстраційні дії та записи щодо внесення змін про керівника юридичної особи, змін складу або інформації про засновників ТОВ «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс» (код 38085756) протиправними та такими, що підлягають скасуванню, контролюючий орган звернувся з позовом до суду, в порядку, передбаченому п. 67.2 ст. 67 ПК України.

Згідно з пунктом 67.2 статті 67 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо:

припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції станом на момент вчинення оскаржуваного запису).

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація базується на таких основних принципах: 1) обов'язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; 2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення; 3) врегулювання відносин, пов'язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом; 4) державної реєстрації за заявницьким принципом; 6) єдності методології державної реєстрації; 7) об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; 8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; 9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 9 Закону № 755-IV передбачено, що відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Пунктом 10 частини другої статті 9 Закону № 755-IV визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються, зокрема, такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв'язку з юридичною особою.

Статтею 25 Закону № 755-IV врегульований порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій.

Державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації відповідно до частини першої статті 25 зазначеного Закону.

З аналізу зазначених норм вбачається, що державним реєстратором не здійснюється під час проведення реєстрації перевірка документів на відповідність вимогам чинного законодавства, а лише перевіряється комплектність документів. Також державний реєстратор не встановлює прав і обов'язків для суб'єктів, а державна реєстрація проводиться за заявницьким принципом.

Як передбачено статтею 10 Закону № 755-IV, якою передбачено статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як було встановлено вище, позовні вимоги обґрунтовано протиправністю реєстраційних дій та записів щодо внесення змін про керівника юридичної особи, змін складу або інформації про засновників ТОВ «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс» (код 38085756).

Зокрема, позивач оскаржує до адміністративного суду дії суб'єкта владних повноважень - державного реєстратора, пов'язані з реєстрацією внесення змін про керівника юридичної особи, змін складу або інформації про засновників ТОВ «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс» (код 38085756), посилаючись при цьому на недотримання цим суб'єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

У той же час, суд звертає увагу, що відповідно до пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Згідно з п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, як було зазначено вище, контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Відповідно до вимог п. 12.1 Порядку №1588 від 09.11.(в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами - підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи контролюючих органів, до функцій яких належить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців контролюючими органами після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до Єдиного державного реєстру чи установчих документів.

Як убачається з п. 12.2 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» №1588 від 09.12.2011 (далі - Порядок №1588), підрозділи контролюючого органу:

- стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи;

- стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою (п.12.4 Порядку №1588).

Згідно з ст. 551 Господарського кодексу України ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними: зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; не зареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Тобто, аналіз вказаних вище норм свідчить, що контролюючі органи можуть звертатися з вимогами про скасування державної реєстрації змін до установчих документів, не в усіх випадках, визначених ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а лише в тих, коли податкові органи діють на реалізацію своєї владної компетенції, зокрема, здійснення юридичною особою діяльності, що заборонена законом.

У той же час, контролюючим органом не надано суду будь-яких доказів щодо порушення кримінального провадження за фактом фіктивного створення юридичної особи - ТОВ «Агропромислове підприємство «Кагарлик Ресурс», притягнення до кримінальної відповідальності або пред'явлення обвинувачення (підозри) певним фізичним особам, що були причетні до створення та реєстрації в державних органах цього підприємства, направлення матеріалів відповідних кримінальних справ до суду за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України.

Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Товариства м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, 1/27, офіс 304/1, будь-які відомості щодо відсутності Товариства за місцезнаходженням не внесені.

При цьому, суд звертає, що статут юридичної особи за своєю правовою природою є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, посадових осіб товариства та інших працівників, враховуючи порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Підставами для визнання актів, в тому числі статуту, внесення змін до нього, недійсними, є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт.

Отже, підставами для визнання недійсним статутних документів можуть бути лише випадки, прямо передбачені законом. Однак, контролюючим органом, доказів щодо порушення стосовно Товариства кримінальних справ щодо здійснення діяльності, яка заборонена законом, надано не було.

Таким чином, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд в рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 зазначив: «поняття «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст».

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 15 грудня 2015 року у справі №800/206/15.

Позивачем в позовній заяві не зазначено, яким саме чином оскаржувані реєстраційні дії та записи порушують його права та інтереси. Позовні вимоги обґрунтовані лише протиправністю оскаржуваних реєстраційних дій та записів та недотримання відповідачем встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Отже, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані реєстраційні дії фактично не створюють для позивача обов'язків чи правових наслідків за результатами їх прийняття, а тому підстав для визнання таких рішень протиправним та його скасування, у суду немає.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін