Справа № 0540/6070/18-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 р. Справа№0540/6070/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.

при секретарі: Синиці М.І.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Голуба П.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування припису та постанови,-

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2018 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька область, м.Покровськ, вул. Прокоф'єва, буд. 82) про визнання протиправним та скасування припису №ДЦ291/1207/АВ/П від 11 червня 2018 року, визнання протиправною та скасування постанови №ДЦ291/1207/АВ/ТД-ФС від 19 червня 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що висновки акту не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам, а прийняті на його підставі припис та постанова є протиправними. Стосовно вказаних відповідачем порушень вимог ч.1,3, ст. 24 КЗпП України вказує, що позивачем та Сіверським професійним ліцеєм укладено договір про надання робочих місць або навчально-виробничих ділянок для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики. Отже, трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підлягали оформленню, оскільки остання проходила виробниче навчання/практику. Щодо договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 вказує, що зазначені в акті інспекційного відвідування посилання на те що, позивач мав трудові відносини із ОСОБА_5, про що були надані відповідні пояснення, не відповідають дійсності, оскільки жодних пояснень стосовно цього факту органами Держпраці від позивача та ОСОБА_5 не відбирались, жодних документів не витребувалось.

Також зазначає, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено цивільно-правовий договір про надання послуг терміном з 30 травня по 31 травня 2018 року. Із місцем надання послуг, із технікою та програмою заходу особу було ознайомлено 30 травня 2018р. 31 травня 2018р. вона виконала умови договору.

Враховуючи викладене, вказує, що позивач не оформлював трудові відносини із вищенаведеними особами, оскільки трудові відносини між ними та ФОП ОСОБА_1 не виникало, а, отже, спірні припис та постанова прийняті протиправно. Висновки з цього приводу в акті є припущенням і не підтверджуються жодними доказами.

Відповідач надав до суду відзив із викладеною в ньому незгодою із позовом. За змістом викладеного у відзиві вбачається, що підстава для здійснення інспекційного відвідування вказана у направленні на проведення інспекційного відвідування від 29.05.2018 року №341/05.2/15-14-12, копію якого особисто під підпис отримав позивач. Вказують, що 30.05.2018 року при здійсненні інспекційного відвідування у торгівельному павільйоні (магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1») встановлено факт здійснення роботи офіціанта ОСОБА_4 Позивач надав договір про надання робочих місць або навчально-виробничих ділянок для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики без номера та без дати. З пояснень встановлено, що вона знаходиться на безоплатній практиці тиждень та виконує обов'язки офіціанта. Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відбувались трудові відносини належним чином документально не оформлені.

Крім того, при здійсненні інспекційного відвідування встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пиво) та іншими продовольчими товарами ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_1 надав цивільно-правовий договір №1 від 30.05.2018 р. відповідно до якого, крім цивільно-правових відносин відбувались трудові відносини, які належним чином документально не оформлені. Також позивачем надано цивільно-правовий договір №1 від 01.04.2018 р., укладений між позивачем та ОСОБА_5 Відповідно до пояснень ОСОБА_5 вона працює з 01.04.2018 р. та в її обов'язки входила реалізація пива на розлив за графіком роботи з 09:00 до 22:00 год. Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_5 крім цивільно-правових відносин відбувались трудові відносини, які належним чином документально не оформлені. На підставі викладеного, просили відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Позивачем також надано суду відповідь на відзив, де вказано, що акт складений з порушенням вимог Порядку №295, оскільки за адресою, вказаною у наказі, що став підставою проведення перевірки, інспектори Держпраці не виходили. Крім того, зазначає, що визначений в договорах спосіб оплати праці у вигляді винагороди та встановлення строковості договору також виключає можливість віднесення договорів до трудових. Розмір винагороди для вказаних осіб залежав від факту виконання обумовленої в договорі роботи. Тому така винагорода не може вважатися заробітною платою в розумінні Закону України «Про оплату праці».

Ухвалою суду від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження на 05.09.2018 року.

05.09.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 25.09.2018 року.

25.09.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву на 08.10.2018 року.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.10.2018 року.

23.10.2018 року судове засідання відкладено на 06.11.2018 року.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року зупинено провадження у справі до 14.12.2018 року

Ухвалою суду від 14.12.2018 року провадження у справі поновлено.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, навівши доводи, аналогічні зазначеним у позовній заяві, відповіді на відзив, наполягали на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, згідно даних Єдиного державного реєстру, безоплатний доступ до якого забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 року № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016 року за № 839/28969, є фізичною особою підприємцем, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проживає за адресою: АДРЕСА_2, здійснює діяльність згідно: Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); Код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ Держпраці у Донецькій області №550 від 29.05.2018 року "Про проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)" та направлення на проведення інспекційного відвідування суб'єктів господарювання №341/05.2/-15-14-12, 29.05.2018 року головним управлінням Держпраці у Донецькій області здійснено інспекційне відвідування місця, де здійснює господарську діяльність позивач.

31.05.2018 року відповідачем складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ДЦ291/1207/АВ, з визначенням та описом виявлених порушень. (а.с. 27-39).

На підставі зазначеного акту 11.06.2018 року відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень №ДЦ291/1207/АВ/П, а саме: ч.1, 3 ст. 24 КЗпП. (а.с. 16-26).

19.06.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області прийнято постанову № ДЦ291/1207/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у сумі 335070 грн. за порушення ч.1,3 ст. 24 КЗпП ФОП ОСОБА_1, оскільки три працівники були допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-XII, державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до вимог частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 "Положення про Державну службу України з питань праці", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 7 вказаного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з абзацами 1 та 3 пункту 1 "Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області", затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 07 травня 2015 року № 16, Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 15 пункту 4 вказаного Положення та підпунктом 15 пункту 4 "Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 року № 340, передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, що визначено п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Згідно з підпунктами третім та четвертим п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Підставою проведення спірного інспекційного відвідування стало рішення органу контролю, оформлене наказом від 21.12.2017 року № 2218 за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел зазначених у п.1,2,4-7 п.5; за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; за інформацією ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень (лист №3019/9/05-15-21-05 від 03.05.2018р. ДПІ у м. Краматорськ ГУ ДФС в Донецькій області).

За направленням на проведення інспекційного відвідування суб'єктів господарювання №341/05.2/15-14-12, 30.05.2018 року головними державними інспекторами ГУ Держпраці у Донецькій області здійснено інспекційне відвідування місця, де здійснює господарську діяльність позивач.

Як вбачається з акту, складеного за наслідком інспекційного відвідування, при проведенні останнього відповідачем встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме:

Між ФОП ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_4 відбувались трудові відносини належним чином документально не оформлені, а саме:

- фактичне виконання робіт з 30 квітня 2018р. (за договором з Сіверським Професійним Ліцєєм початок навчання/практики у ФОП ОСОБА_1 з 18.05.2018р.);

- виконання робіт (послуг) за професією «офіціант», що відповідає професіям, необхідним для здійснення основного виду діяльності ФОП ОСОБА_1 та не відповідають майбутній професії, спеціальності, спеціалізації учня (слухача) Сіверського Професійного Ліцею ОСОБА_4 - «продавець - продовольчих товарів»;

- фактичне підпорядкування працівника правилам внутрішнього розпорядку, певна тривалість робочого часу;

- фактичне не виконання вимог вищезазначеного договору (п.1,3, п.1,6).

Між ФОП ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_6 крім цивільно-правових відносин відбувались трудові відносини належним чином документально не оформлені, а саме:

- робота виконувана ОСОБА_6 здійснюється за професією, спеціальністю, кваліфікацією, посадою «Бармен-продавець»;

- забезпечена робочим місцем (у роботі використовує чайник, кег з кранами та каво-машину, які належать ФОП ОСОБА_1 без відповідного оформлення приймання-передачі та звітування),

- робота не є юридично самостійною, а здійснюється у межах основному виду діяльності ФОП ОСОБА_1 (Код КВЕД 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами») без отримання відповідного дозволу (ліцензії),

- відсутність визначення певного обсягу робіт/послуг;

- контроль та нагляд за процесом робіт з боку замовника, внаслідок чого втрачається ризиковість виконання робіт виконавцем;

- фактичне підпорядкування працівника правилам внутрішнього розпорядку, певні тривалість робочого часу;

- наявність особової медичної книжки Серія НОМЕР_2, дати проведення медичного огляду 01.12.2016р. та 27.04.2018р., найменування суб'єкта господарювання «ІНФОРМАЦІЯ_1», назва професії «бармен».

Між ФОП ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_5 крім цивільно-правових відносин відбувались трудові відносини належним чином документально не оформлені, а саме:

- робота виконувана ОСОБА_5 здійснюється за професією, спеціальністю, кваліфікацією, посадою «Бармен-продавець»;

- робота не є юридично самостійною, а здійснюється у межах основному виду діяльності ФОП ОСОБА_1 (Код КВЕД 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами») без отримання відповідного дозволу (ліцензії),

- відсутність визначення певного обсягу робіт/послуг;

- контроль та нагляд за процесом робіт з боку замовника, внаслідок чого втрачається ризиковість виконання робіт виконавцем;

- фактичне підпорядкування працівника правилам внутрішнього розпорядку, певні тривалість робочого часу.

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність за порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Стосовно суті викладених у акті порушень, суд зазначає, що аналіз змісту статті 265 КЗпП України та положень Порядку № 509, дозволяє дійти висновку про можливість накладення штрафу на суб'єкта господарювання саме за фактичний допуск працівника до виконання службових обов'язків без укладення трудового договору та лише за умови встановлення факту вчинення порушення вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України.

Судом встановлено, що позивачем укладені наступні цивільно-правові договори з:

- ОСОБА_5 укладено цивільно-правовий договір №1 від 01.04.2018 року щодо виконання певної роботи з реалізації групи товару в строк з 01.04.2018р. по 01.05.2018р.

- ОСОБА_6 укладено цивільно-правовий договір №2 від 30.05.2018року щодо виконання певної роботи з реалізації групи товару в строк з 30.05.2018р. по 31.05.2018р.

Дані договори за змістом є цивільно-правовими та такими, що укладені відповідно до положень гл.61 Цивільного кодексу України, предмет та умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними. За цими Договорами Виконавці (Підрядники) взяли на себе зобов'язання виконати конкретну роботу з визначеним об'ємом за певний час, з отриманням винагороди у розмірі, встановленої договором, а Замовник зобов'язався прийняти таку роботу та оплатити її. Розмір винагороди для вказаних осіб залежав від факту виконання обумовленої в договорі роботи. Тому така винагорода не може вважатися заробітною платою в розумінні Закону України "Про оплату праці".

Отже правовідносини між позивачем та вищезазначеними особами відбувались за цивільно-правовими договорами, тобто не можна вважати, що такі особи залучалися до виконання службових обов'язків без укладення трудового договору.

На підтвердження виконання робіт та прийняття їх без зауважень, позивачем надані оферта (пропозиція) та акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору №2.

Суд зазначає, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Стаття 21 КЗпП України, визначає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

При цьому за змістом частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з вищезазначеного, можна дійти висновку, що відповідно до чинного законодавства України виконання робіт, особою може виконуватись певна робота на підставі трудового договору (стаття 21 КЗпП України) так і здійснюватися надання послуг на підставі цивільно-правових договорів (ЦК України).

Оскільки чинним цивільним законодавством не визначено обов'язкових випадків укладання трудових договорів при отриманні послуг характеру, який мали ті, що надані позивачу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та не містить норм щодо недопустимості отримання таких послуг за цивільно-правовими договорами, суд дійшов висновку, що сторони договору (замовник та виконавець) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення своїх відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

За приписами статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, обставин, які вказували на нікчемність договорів, укладеними позивачем з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не встановлено.

Крім того, судом у якості свідків допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України. Свідок ОСОБА_6 повідомила, що працювала у позивача всього 2 дні 30-31 травня 2018 року на підставі цивільно-правового договору по 3-4 години на день. Свідок ОСОБА_5 зазначила, що жодного дня у позивача не працювала навіть після укладання цивільно-правового договору. Вказує, що пояснення від 19.04.2018 року писала не вона, а підписала їх, не ознайомившись зі змістом.

Стосовно порушень, виявлених інспекційним відвідуванням стосовно ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Статтею 25 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-практична підготовка проводиться у навчальних майстернях, на полігонах, на тренажерах, автодромах, трактородромах, у навчально-виробничих підрозділах, навчальних господарствах, а також на робочих місцях на виробництві чи в сфері послуг у таких формах: урок виробничого навчання в навчальному закладі; урок виробничого навчання на виробництві чи в сфері послуг; виробнича практика на робочих місцях на виробництві чи в послуг; переддипломна (передвипускна) практика на виробництві чи в сфері послуг; інші форми професійної практичної підготовки. Професійно-практична підготовка учнів, слухачів здійснюється у тісному поєднанні з виготовленням корисної продукції, наданням послуг, що оплачуються згідно з законодавством.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про професійно-технічну освіту» підприємства, установи, організації незалежно від форм власності надають учням, слухачам професійно-технічних навчальних закладів робочі місця або навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання чи виробничої практики відповідно до укладених із професійно-технічними навчальними закладами договорів про навчально-виробничу практику. Типовий договір про навчально-виробничу практику та порядок надання робочих місць визначаються Кабінетом Міністрів України. Керівники підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за забезпечення належних умов праці та оплату праці учнів, слухачів на виробництві, дотримання правил і норм охорони праці, техніки безпеки та виробничої санітарії відповідно до укладених із професійно-технічними навчальними закладами договорів про навчально-виробничу практику.

Учні, слухачі професійно-технічних навчальних закладів під час виробничого навчання і виробничої практики на виробництві виконують роботи відповідно до навчальних планів і програм.

П'ятдесят відсотків заробітної плати за виробниче навчання і виробничу практику учнів, слухачів професійно-технічних навчальних закладів направляється на рахунок навчального закладу для здійснення його статутної діяльності, зміцнення навчально-матеріальної бази, на соціальний захист учнів, слухачів, проведення культурно-масової і фізкультурноспортивної роботи.

Роз'ясненням Державної служби України з питань праці (лист від 19.05.2017 №5783/4.1/4.1-ДП-17 «Щодо оформлення практикантів учнів ПТНЗ за місцем проходженням практики») визначено, що: «… трудові відносини із учнями ПТНЗ під час виробничого навчання або виробничої практики не виникають, оформлення трудових договорів не здійснюється, повідомлення Державної фіскальної служби не вимагається». Роз'ясненнями Міністерства соціальної політики України (лист Міністерства соціальної політики України «Щодо проходження виробничого навчання та виробничої практики учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів» від 20.08.2012 р. № 107/021/150-12) визначено таке: «Однак учні, слухачі професійно-технічних навчальних закладів на час виробничого навчання та виробничої практики до складу (списку) і штатний розклад працівників підприємства не включаються. Виконують роботи [вони] відповідно до навчальними планами і програмами, тривалість їх роботи повинна відповідати часу, визначеному робочими навчальними планами, програмами, і не перевищувати тривалість робочого часу, встановленого законодавством для відповідної категорії працівників.

Таким чином, трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підлягали оформленню, оскільки остання проходила виробниче навчання/практику.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що факт допущення позивачем до роботи без належного оформлення трудових відносин ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази виникнення між позивачем та цими особами саме трудових відносин. Зокрема доказів підпорядкування вказаних осіб певному керівникові, контроль з його боку за їх роботою, дотримання особами правил трудового розпорядку чи будь-яких інших організаційних документів, отримання заробітної плати, надання особам певних гарантій, у вигляді, наприклад, щорічної оплачуваної відпустки, соціальних, навчальних відпусток; встановлення скороченого робочого часу для певних категорій працівників; зниження норм праці для осіб, що належать до певних категорій; надання гарантійних і компенсаційних виплат та інших соціально-трудових пільг тощо, що могло б свідчити про наявність між позивачем та вказаними особами трудових відносин. Крім цього, метою цивільно-правового договору є отримання певного матеріального результату, а оплаті підлягає не процес праці, а її результат. Так, обсяг робіт (надання послуг), що мали бути виконані за договором, визначені у договорах.

При цьому зазначені вище особи не були обмежені у виборі місця виконання послуг.

Надані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснення начальнику ГУ Держпраці у Ддонецькі області, також не містять відомостей про наявність між ними та позивачем відносин за трудовими договорами.

Судом досліджений відеозапис, здійснений під час інспекційного відвідування, який на думку суду не містить доказів наявності порушень, викладених в акті інспекційного відвідування.

Так, зазначений відеозапис не свідчить про систематичне виконання ОСОБА_4 роботи офіціанта. З нього неможливо дійти висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконують роботу саме за трудовим договором.

Отже враховуючи зазначене, суд не вбачає порушень позивачем вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищевикладене та оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 та ст. 115 КЗпП України, а отже оскаржувана постанова та припис є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 5112,70грн.

Керуючись статтями 2,5,6,90,132,139,193,242-246,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (, місцезнаходження: 85302, Донецька область, м.Покровськ, вул. Прокоф'єва, буд. 82) про визнання протиправним та скасування припису №ДЦ291/1207/АВ/П від 11 червня 2018 року, визнання протиправною та скасування постанови №ДЦ291/1207/АВ/ТД-ФС від 19 червня 2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Донецькій області №ДЦ291/1207/АВ/П від 11 червня 2018 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області №ДЦ291/1207/АВ/ТД-ФС від 19 червня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 335070,00 грн.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Донецькій області (, місцезнаходження: 85302, Донецька область, місто Покровськ, вул. Прокоф'єва, 82) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 5112 (п'ять тисяч сто дванадцять) грн. 70 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 грудня 2018 року. Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Мозговая Н.А.