Справа № 583/5317/18
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/5317/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до УПП в Сумській області в особі сержанта поліції 1 батальйону 1 роти Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2018 року позивач подав до суду адміністративний позов, в якому просить визнати дії інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП в Сумській області сержанта поліції Баштового А.І. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАБ № 785603, винесену 09.12.2018 р. інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в Сумській області сержантом поліції Баштовим А.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу - закрити. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.12.2018 р. інспектором роти № 1 батальйону №1 УПП в Сумській області Баштовим А.І. було винесено постанову серії ЕАБ № 785603 про притягнення його (ОСОБА_1.) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 грн. В постанові зазначено, що він (позивач) при перевірці документів не пред'явив поліса обов'язкового страхування, чим порушив вимоги п.2.1 ґ ПДР. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора Баштового А.І. при її винесенні протиправними з огляду на наступне. Правил дорожнього руху він (ОСОБА_1.) не порушував, інспектор поліції став вимагати у нього поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який він (позивач) мав при собі, але перед тим як надати його для огляду, він (позивач) просив інспектора повідомити про причину зупинки. Інспектор відповіді на його (позивача) запитання про те, яке порушення він вчинив, не надав, не став оглядати поліс та виніс постанову. Вважає, що в його (позивача) діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним порушень правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано. Також при винесенні постанови не були враховані вимоги ст. 268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку він (позивач) був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих законодавством. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи без урахування його (позивача) пояснень, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Судову повістку про виклик в судове засідання на 26.12.2018 р. на 16.00 год. ОСОБА_1 отримав 22.12.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Судове засідання 26.12.2018 р. було відкладено на 28.12.2018 на 15.00 год.

28.12.2018 р. ОСОБА_1 в судове засідання на зазначену дату не з'явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений телефонограмою, будь-яких клопотань про відкладення справи від нього не надходило.

З матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що в суді розглядається справа відносно нього, та мав об'єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, приймати участь при розгляді справи, однак не скористався своїми правами.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак позивач в судове засідання не з'явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Сумській області в особі сержанта поліції 1 батальйону 1 роти Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення у відсутності позивача, оскільки цим не порушуються його законні права та інтереси.

Відповідач - поліцейський роти № 1 батальйону УПП в Сумській області Баштовий А.І. в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку, подав відзив на позовну заяву, в якому просить залишити без змін постанову ЕАВ № 785603 від 09.12.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Сумській області сержантом поліції Баштовим А.І., а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 09.12.2018 р. згідно з розстановкою сил він (Баштовий А.І.) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 22.37 год. 09.12.2018 р. в м. Охтирка на вул.. Лесі Українки поблизу будинку №134 нарядом було виявлено автомобіль НОМЕР_1, водій якого відповідно не мав при собі чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, чим порушив п.п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху. Він (Баштовий А.І.) попросив надати для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак водій відмовився надати поліс. Після чого він (Баштовий А.І.) пояснив позивачу, що він порушив вимоги п. 2.1 ґ ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз'яснив позивачу вимоги ст.. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомив, що справа буде розглядатися на місці скоєння правопорушення та виніс постанову ЕАВ № 785603 про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., яку оголосив позивачу. Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним враховано відеозапис правопорушення. Вважає, що він (Баштовий А.І.) діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обгрунтовано, сумлінно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що інспектором УПП в Сумській області Баштовим А.І. 09.12.2018 р. було винесено постанову серія ЕАВ № 785603 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_1 09.12.2018 р. о 22 год. 37 хв. в м. Охтирка по вул. Лесі Українки, 134 , керував транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER номерний знак НОМЕР_2 та не пред'явив для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на закону вимогу поліцейського, чим порушив п.п. 2.1 ґ ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

З відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що позивач на вимогу поліцейського не пред'явив для перевірки страховий поліс, мотивуючи тим, що обов'язок водія пред'явити страховий поліс виникає лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону № 1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, положеннями статті 53 Закону № 1961-ІV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено обов'язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред'явити такий поліс.

Тобто повноваження інспектора патрульної поліції перевіряти документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, передбачені чинним законодавством, і вказані повноваження кореспондуються з обов'язком водія мати при собі поліс обов'язкового страхування та пред'являти його на вимогу працівників поліції.

Враховуючи викладене, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що обов'язок водія пред'явити страховий поліс виникає лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху, і що оскільки він (позивач) правил дорожнього руху не порушував, то у інспектора поліції було відсутнє право вимагати від нього пред'явлення страхового поліса.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності у спірному випадку у відповідача правових підстав для перевірки наявності у нього полісу обов'язкового страхування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження доводів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови відповідачем до суду було надано відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що позивач на вимогу поліцейського не пред'явив для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача про те, що він (позивач) був позбавлений засобів захисту, наданих законодавством, а саме права на правову допомогу, - суд не бере до уваги, так як з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що позивачу поліцейським було роз'яснені права, передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП, на що позивач відповів, що права йому зрозумілі, позивач не надав доказів про те, що ним було заявлено клопотання про надання йому можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, а поліцейським йому в цьому було відмовлено.

За наведених обставин, суд вважає, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову та наклав на позивача адміністративне стягнення, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УПП в Сумській області в особі сержанта поліції 1 батальйону 1 роти Баштового Андрія Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення cерія ЕАБ №785603 від 09.12.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Плотникова Н.Б.