Справа № 554/4529/18
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.01.2019 Справа № 554/4529/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

3 січня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектор 1 батальйону 4 роти УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАА № 438685 від 11 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 15 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 11 червня 2018 року відповідно до постанови серії ЕАА № 438685 відповідачем в особі інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 він на підставі ч. 1 ст. 128 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 680 грн за те, що о 10 год. 55 хв. 10 червня 2018 року він, будучи відповідальним за випуск транспортних засобів на лінію, випустив транспортний засіб Рута 20 д. н. з. ВІ 1357 АА під керуванням водія ОСОБА_3, який не мав при собі посвідчення водія, чим порушив статтю 12 Закону України «Про дорожній рух».

2. Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Закону, він зазначив, що у вказаний день транспортний засіб Рута 20 д. н. з. ВІ 1357 АА під керуванням водія ОСОБА_3 на лінії не перебував, а норма частини 1 статті 128 КУпАП відповідальності за вчинення таких дій не передбачає. Вважає, що відповідачем притягнутий до відповідальності незаконно з порушенням процесуальних процедур та прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП, та відсутності підстав і доказів для цього. Оскаржувану постанову вважає незаконною та просить її скасувати.

3. В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що останній дійсно вчинив інкриміноване йому порушення Правил, а тому законно підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, в звязку з чим відсутні підстави для скасування постанови.

Фактичні обставини справи

4. 11 червня 2018 року інспектором роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 438685 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128

КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн.

5. Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що о 10 год. 55 хв. 10 червня 2018 року позивач, будучи відповідальним за випуск транспортних засобів на лінію, випустив транспортний засіб Рута 20 д. н. з. ВІ 1357 АА під керуванням водія ОСОБА_3, який не мав при собі посвідчення водія, чим порушив статтю 12 Закону України «Про дорожній рух».

Докази надані сторонами та їх дослідження в суді

6. Відповідачем надано відеозапис факту вчинення водієм ОСОБА_3 порушення вимог Правил дорожнього руху (далі - Правил), за які він 10 червня 2018 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, в тому числі і за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Інших доказів на підтвердження вини позивача відповідачем не надано.

7. Позивачем будь-яких доказів суду не надано.

Джерела права й акти їх застосування

8. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

8.1. Стаття 12. Участь підприємств, установ, організацій у забезпеченні безпеки дорожнього руху, обов'язки посадових осіб у цій сфері

Частина 2. Посадові особи, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, зобов'язані:

забезпечувати добір, підвищення кваліфікації та професійного рівня водіїв, здійснювати контроль за станом їх здоров'я і дотриманням режиму праці та відпочинку;

забезпечувати належний технічний стан транспортних засобів та дотримання екологічних вимог їх експлуатації;

не допускати до керування транспортними засобами осіб, які не мають права на керування транспортним засобом відповідної категорії, не пройшли у встановлений строк медичного огляду, перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

Абзац четвертий частини другої статті 12 із змінами, внесеними згідно із Законом № 586-VI від 24.09.2008\

не випускати на лінію транспортні засоби, технічний стан яких не відповідає вимогам державних стандартів, правил дорожнього руху, а також якщо вони не зареєстровані у встановленому порядку, переобладнані з порушенням вимог законодавства або не пройшли обов'язкового технічного контролю.

Абзац п'ятий частини другої статті 12 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3565-VI від 05.07.2011\

9. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

9.1. Стаття 128. Випуск на лінію транспортних засобів, технічний стан яких не відповідає встановленим вимогам або без необхідних документів, передбачених законодавством

Частина 1. Випуск на лінію транспортних засобів, технічний стан, обладнання або комплектність яких не відповідає вимогам правил і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху технічної експлуатації, переобладнаних без відповідного погодження, не зареєстрованих у встановленому порядку, таких, що не пройшли обовязкового технічного контролю або без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), без проходження щозмінного медичного огляду та контролю технічного стану а також направлення в рейс одного водія при здійсненні пасажирських перевезень на автобусному маршруті протяжністю понад пятсот кілометрів

тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, громадян-субєктів господарської діяльності в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

9.2. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка аргументів учасників справи

10. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

11. Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

12. Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

13. Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

14. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

15. Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

16. З переглянутого в ході розгляду справи відеозапису порушення Правил водієм ОСОБА_3 видно, що він дійсно 10 червня 2018 року керував транспортним засобом Рута 20 д. н. з. ВІ 1357 АА, не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, за що і був підданим адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Висновки суду за результатами розгляду позову

17. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб'єкта владних повноважень.

18. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

19. Суд зазначає, що оскаржувана постанова не ґрунтується на доказах, які б були зібрані відповідачем у визначеному законом порядку та підтверджували як факт наявності у позивача обовязку здійснювати випуск на лінію транспортних засобів та перевіряти наявність у водіїв при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, так і невиконання ним вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», що йому інкримінується.

20. Суд констатує, що ні частина 1 статті 128 КУпАП, ні частина 2 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» не встановлюють обовязку посадових осіб, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, перевіряти наявність у водіїв безпосередньо перед виїздом на лінію посвідчення на право керування транспортним засобом.

Виходячи з аналізу змісту ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», до обовязку посадових осіб, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, на думку суду, відноситься не допускати до керування транспортними засобами осіб, які не мають права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відсутність права на керування транспортним засобом і відсутність при собі посвідчення на керування транспортним засобом поняття не тотожні. А тому посадові особи, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, не зобовязані перевіряти наявність у водіїв безпосередньо перед виїздом на лінію посвідчення на право керування транспортним засобом, а отже не можуть і не повинні нести відповідальність за керування водієм, який не має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, відповідальності за це.

21. Такий висновок суду в повній мірі узгоджується і із змістом ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

22. Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

23. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

24. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1, відносно якого з порушенням встановлених законом процедур винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу, оспорює факт того, що він вчинював інкриміноване йому правопорушення, суд констатує відсутність достовірних даних, на підставі яких він має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої винесено оскаржувану постанову, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, в звязку з чим вона підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

25. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

26. З урахуванням вищезазначеного, об'єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєні позивачем порушення, за що його притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 128 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

27. Суд констатує, що встановлені в ході розгляду справи в суді обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, а ним не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача виконані вимоги ст. ст. 268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

28. Суд зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає також вимогам статті 283 КУпАП в частині, що стосується її змісту, зважаючи на його особливість повязану з притягненням осіб до відповідальності за порушення вимог Правил.

29. Враховуючи вищевстановлене, суд дійшов висновку, що постанова інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 серії ЕАА № 438685 від 11 червня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн підлягає скасуванню.

30. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

31. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектор 1 батальйону 4 роти УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону 1 УПП в м. Полтаві ОСОБА_2 серії ЕАА № 438685 від 11 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн, закривши провадження у справі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у_справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. Г. Савченко