Справа № 308/8093/18
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8093/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2019 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Стегней К.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.01.2018 року старший державний інспектор відділу митного оформлення № 5 (Косино) митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС Шимко Н.М. склала відносно громадянина України ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0656/30500/18 за вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, за перевищення встановленого законом строку доставки транспортного засобу комерційного призначення - автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Shogun», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_3, більше ніж на десять діб. За результатами розгляду справи про порушення митних правил за вищевказаним протоколом про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 28.02.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 грн.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про порушення митних правил за протоколом про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року була розглянута за відсутності позивача. При цьому, з оскаржуваної постанови не вбачається, щоб позивач був проінформований про час та місце розгляду справи про порушення митних правил у порядку, передбаченому ст. 526 МК України. Згідно з оскаржуваною постановою позивач був проінформований про час та місце розгляду справи про порушення митних правил під час вручення йому копії протоколу про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року.

Зауважує, що дійсно, в протоколі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року зазначено, що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 28.02.2018 року о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1. Однак, позивач не володіє українською мовою, що підтверджується самим протоколом про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року, з якого вбачається, що такий складався за участю перекладача. Позивач хоч і підписався у протоколі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року, однак його зміст йому невідомий (його зміст не роз'яснили йому), його копію він не отримував. Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року такий складався за участю перекладача - керуючої МБТ залу СП «Дюті Фрі Трейдінг» Товт Г.В., тобто цивільної особи, чий рівень знань угорської мови ніким не перевірявся.

Посилаючись на положення ст. 503 МК України вказує, що за вищенаведених обставин не можна стверджувати, що позивач був належним чином проінформований про час та місце розгляду справи про порушення митних правил № 0656/30500/18. Не проінформувавши позивача належним чином про час та місце розгляду справи про порушення митних правил № 0656/30500/18 та розглянувши її за відсутності останнього, відповідач позбавив позивача прав, гарантованих йому ст. ст. 492, 498 МК України, зокрема, права виступати рідною мовою, користуватися послугами перекладача, робити заяви, давати пояснення, подавати клопотання рідною мовою. Вищенаведене також свідчить про порушення відповідачем вимог ст. ст. 492, 498 МК України при складанні протоколу про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року.

Звертає увагу, що про існування оскаржуваної постави позивачу стало відомо лише 06.07.2018 року з листа Закарпатської митниці ДФС від 03.07.2018 року № 07.70-20.1- 1.37/8778-57/07-70/АДВ - відповіді на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6, який є захисником позивача в справі про порушення митних правил № 0656/30500/18. Відтак, зважаючи на вищенаведене, позивач пропустив строк оскарження винесеної відносно нього постанови у справі про порушення митних правил № 0656/30500/18 з поважних причин, а тому строк оскарження такої підлягає поновленню.

Крім того, позивач зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що такою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України. Цією постановою констатовано, що 05.12.2016 року позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Shogun», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_3, після чого не вивіз його за межі митної території України в строки, встановлені ст. 95 МК України. Це нібито підтверджується поясненням позивача, наданим ним при складанні протоколу про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року. Однак, позивач ніяких пояснень не давав при складанні вищевказаного протоколу про порушення митних правил, працівники митної служби дали йому якісь документи невідомого змісту, які він повинен був підписати, інакше, як йому пояснили, його не відпустять.

Стверджує, що позивач не ввозив на митну територію України вищевказаний транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Shogun», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Великобританії НОМЕР_3, в режимі транзиту, не засвідчував своїм підписом будь-яких документів, що стосуються даного автомобіля та його переміщення через митний кордон України, не надавав ніяких документів, які б підтверджували його право користування вказаним автомобілем.

Позивач вказує, що виходячи з системного аналізу норм права (ст. ст. 458, 486, 489, 531 МК України) безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника через відсутність належного повідомлення такої особи про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03.04.2018 року в справі № 156/404/17.

На підставі вищевикладеного просить суд: поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 28.02.2018 року, винесеної заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4; визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 28.02.2018 року, винесену заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2018 року задоволено клопотання позивача та визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновлено строк на оскарження постанови про порушення митних правил. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

13.08.2018 року від представника відповідача Закарпатської митниці ДФС України до суду надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, який відповідає вимогам ст. 162 КАС України, копію якого та доданих до нього документів надіслано позивачеві.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із правомірністю винесеної постанови та безпідставністю позовної заяви. Правомірність оскаржуваної постанови слідує із наступних обставин справи. Зокрема, 26.01.2018 року, о 09 год. 08 хв., в зону митного контролю пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «виїзд з України», зайшов в пішому порядку громадянин України ОСОБА_1 Для митного контролю ним було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 07.07.2008 року, орган, що видав - 2112, з відміткою про постійне проживання в Угорщині. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». В ході митного контролю, під час перевірки документів та проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України та наявністю спрацювання АСАУР, встановлено, що 05.12.2016 року через пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Станом на 26.01.2018 року вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться. На підставі викладеного, у зв'язку із тим, що вказані дії позивача містили ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, відносно нього був складений протокол про порушення митних правил № 0656/30500/18.

Представник відповідача вказує, що зазначені фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення оскаржуваної постанови, виходячи з того, що ОСОБА_1 зобов'язаний був вивезти легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, за межі митної території України у термін до 05.12.2017 року або вчинити інші дії, визначені ч. 5 ст. 380 МК України. В своєму поясненні під час написання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 підтвердив факт в'їзду 05.12.2016 року через пункт пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на вищезазначеному транспортному засобі, а також пояснив, що переміщувався в цьому автомобілі як пасажир, чому цей транспортний засіб зареєстровано на його ім'я він не знає, при цьому, громадян, які переміщувалися разом із ним в транспортному засобі з p.н. НОМЕР_3 він також не знає, де знаходиться на даний час автомобіль йому не відомо. На момент перетину митного кордону жодних документів, які б підтверджували факт аварії чи дії обставин непереборної сили та унеможливили вивезення даного автомобіля за межі митної території України, ним надано не було. За твердженням представника відповідача, ОСОБА_1, ввізши легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», взяв на себе передбачене законом зобов'язання щодо своєчасного вивезення його за межі території України. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на десять діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України, а тому, оскаржуваною постановою в справі про порушення митних правил ОСОБА_1 на підставі та у порядку, що встановлені законом було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що твердження ОСОБА_1 про те, що постанова у справі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 28.02.2018 року є протиправною і такою, що підлягає скасуванню не відповідає дійсності. Позивач рахує, що справа про порушення митних правил була розглянута за його відсутності, а він сан не був вчасно проінформований про час та місце розгляду справи. Представник відповідача звертає увагу, що при написанні протоколу про порушення митних правил 26.01.2018 року про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 було повідомлено у протоколі про порушення митних правил, як це передбачено ч. 6 ст.494 МК України. Копія протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності була вручена 26.01.2018 року, про що особа розписалася в протоколі. Як випливає із матеріалів справи про порушення митних правил, ОСОБА_1 своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи і клопотання про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому справу було розглянуто 28.02.2018 року о 10 год. 00 хв. за відсутності ОСОБА_1

Представник відповідача зауважує, що як стверджує позивач, він не ввозив на митну територію України транспортний засіб «Міцубісі», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, не засвідчував своїм підписом будь-яких документів, що стосуються цього автомобіля та його переміщення через митний кордон України, не надавав ніяких документів, які б підтверджували його право користування вказаним автомобілем. Представник відповідача вважає, що вищенаведені твердження позивача є безпідставними, не ґрунтуються на Законі та матеріалах справи. Зокрема, роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС України, яка додається, засвідчує, що «Міцубісі», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, 05.12.2016 року був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю. Нормативними актами, що регулюють митну справу, а саме, ст. 366 МК України та Типовою технологічною схемою здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, спростовуються твердження позивача щодо відсутності у нього будь-яких документів на автомобіль. Оскільки визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу, тому, при оформленні транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення» визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Виходячи із встановленого законодавством порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою «тимчасового ввезення», автомобіль «Міцубісі», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, був оформлений у режимі «тимчасове ввезення» на особу, яка пред'являла цей транспортний засіб для митного контролю й декларувала (у даному випадку усно) транспортний засіб та подавала відповідні документи, у яких була зазначена власником чи уповноваженою особою, тобто на громадянина України ОСОБА_1 Крім того, згідно з інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон («Аркан») 05.12.2016 року ОСОБА_1 слідував на митну територію України через пункт пропуску «Косино» у транспортному засобі «Міцубісі», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3.

Крім того, представник відповідача звертає увагу, що твердження позивача про те, що він не володіє українською мовою, копію протоколу не отримував, зміст протоколу йому не відомий спростовуються тим, у громадянина України ОСОБА_1 наявний український закордонний паспорт НОМЕР_4 від 07.07.2008 року, орган, що видав - 2112, згідно з даними протоколу про порушення митних правил народився в Закарпатській області і зобов'язаний володіти українською мовою. Більше того, сам позивач стверджує, що протокол складався за участі перекладача, який був залучений в порядку ст. 503 МК України, де вказано, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Всі сторінки протоколу позивачем підписані, у графі «примірник протоколу отримав 26 січня 2018 року» наявний підпис, що він протокол отримав, а тому твердження, що він його не отримував не відповідають дійсності. Також представник відповідача зауважує, що під час з'ясування обставин ввезення вищевказаного транспортного засобу на митну територію України ОСОБА_1 надавав пояснення за участі перекладача, яке записано посадовою особою митниці з його слів, і в якому він власноручно на угорській мові записав - «пояснення написано з моїх слів вірно, доповнень та зауважень не маю», в чому і розписався. Перед початком відібрання пояснення йому були роз'яснені вимоги ст. 63 Конституції України, в чому він і розписався.

Разом з тим, представник відповідача наголошує на тому, що при написанні протоколу про порушення митних правил 26.01.2018 року позивачу у протоколі, як передбачено МК України, повідомлено про місце і час розгляду справи, який призначено на 28.02.2018 року, на який він не з'явився. Після розгляду справи про порушення митних правил 28.02.2018 року, за відсутності позивача, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, постанову у справі про порушення митних правил йому направлено на адресу його проживання в Угорщину, яка вказана в протоколі, 01.03.2018 року листом митниці № 07-70-20.3-1.20/2503, що передбачено ч. 1 ст. 285 КУпАП. Відповідні дії позивача по залученню адвоката (адвокатський запит начальнику митниці від 21.06.2018 року) та подання адміністративного позову (09.07.2018 року) розпочалися після того часу, як 18.04.2018 року ОСОБА_1 було поставлено митницею на контроль, як такого, який не виконав рішення митниці ні в добровільному, ні в примусовому порядку. Із врахуванням викладеного представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на оскарження постанови у справі про порушення митних правил. Таким чином, за твердженням представника відповідача, оскаржуваною постановою у справі про порушення митних правил ОСОБА_1 на підставі та в порядку, що встановлені законом, було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного представник відповідача просить суд: відмовити в поновленні строку на оскарження постанови у справі про порушення митних правил ОСОБА_1; відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС у повному обсязі.

За правилами ч. ч. 5, 7 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до положень ч. ч. 5, 7 ст. 262 КАС України, не надійшло.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 в справі про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 28.02.2018 року громадянина України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 26.01.2018 року, о 09 год. 08 хв., в зону митного контролю пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «виїзд з України», зайшов в пішому порядку громадянин України ОСОБА_1 Для митного контролю громадянином було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон - НОМЕР_4 від 07.07.2008 року, орган, що видав - 2112, з відміткою про постійне проживання в Угорщині. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». В ході митного контролю, під час перевірки документів та проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України та наявністю спрацювання АС АУР, встановлено, що 05.12.2016 року через пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1 в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Згідно з постановою ОСОБА_1 зобов'язаний був вивезти легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, за межі митної території України у термін до 05.12.2017 року або вчинити інші дії, визначені ч. 5 ст. 380 МК України.

В своєму поясненні під час написання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 підтвердив факт в'їзду 05.12.2016 року через пункт пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС на вищезазначеному транспортному засобі. Також пояснив, що переміщувався в цьому автомобілі як пасажир. Чому цей транспортний засіб зареєстровано на його ім'я він не знає. Громадян, які переміщувалися разом із ним в транспортному засобі з p.н. НОМЕР_3, він також не знає. Де знаходиться на даний час автомобіль йому не відомо. На момент перетину митного кордону жодних документів, які б підтверджували факт аварії чи дії обставин непереборної сили та унеможливили вивезення даного автомобіля за межі митної території України, ним надано не було. Отже, ОСОБА_1 ввізши легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», взяв на себе передбачене законом зобов'язання щодо своєчасного вивезення його за межі території України.

В ході провадження по справі встановлено, що згідно з інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон («Аркан») 05.12.2016 року ОСОБА_1 слідував на митну територію України через пункт пропуску «Косино» у транспортному засобі «Міцубісі», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3.

Опитана посадова особа Закарпатської митниці ДФС підтвердила факт здійснення 05.12.2016 року митного оформлення легкового автомобіля марки MITSUBISHI, модель SHOGUN GLS LWB, державний реєстраційний знак Великобританії № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1, в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю документів, у якому останній слідував на митну територію України через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка».

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на десять діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року, його поясненнями, доповідною запискою старшого державного інспектора Шимко Н.М., витягом із бази даних ЄАІС ДФС України та іншими матеріалами справи.

Згідно з постановою справу розглянуто без участі ОСОБА_1, який на розгляд справи не з'явився. Про час та місце розгляду справи його було повідомлено протоколом про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року, про що свідчить його підпис у протоколі. Клопотання про перенесення розгляду справи про порушення митних правил від нього не надходило.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся із даним позовом в суд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданим Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області, який було вилучено та знищено у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в Угорську Республіку, що підтверджується довідкою від 19.04.2018 року № 17/925, виданою Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області.

Статтею 103 МК України передбачено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам (ч. 4 ст. 380 МК України).

За змістом ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 486 МК України регламентовано, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Відповідно до ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

За приписами ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Частиною 1 ст. 522 МК України визначено, що вправи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (ч. 2 ст. 526 МК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно того, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про порушення митних правил з порушенням вимог ст. 526 МК України за відсутності ОСОБА_1, з огляду на наступне.

Митним кодексом України закріплено процесуальні права та гарантії особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Законодавчо закріплений алгоритм дій притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є однією з гарантій особи на повне та об'єктивне з'ясування всіх обставин у кожній конкретній справі з метою запобігання прийняттю протиправних рішень митними органами.

Згідно з ч. 1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. А відповідно до ч. ч. 3, 7 цієї статті протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 0656/30500/18 від 26.01.2018 року в присутності позивача. При складенні протоколу було залучено перекладача Товт Г.В., зміст протоколу перекладено на угорську мову, кожний аркуш якого підписано ОСОБА_1 та перекладачем. З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз'яснено його права, передбачені ч. 4 ст. 494, ст. 498 МК України, про що свідчить його підпис, а також повідомлено, що розгляд справи відбудеться 28.02.2018 року о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220. Примірник протоколу ОСОБА_1 отримано 26.01.2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 494 МК України у разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Статтею 503 МК України встановлено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Перекладач зобов'язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа органу доходів і зборів.

Аналіз даної статті наводить на висновок, що перекладачем може бути особа, яка володіє відповідною мовою та рівень знань якої дасть змогу здійснити необхідний переклад під час провадження у справі про порушення митних правил.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил та письмових пояснень ОСОБА_1, в якості перекладача угорської мови виступала Товт Г.В. , яка своїм підписом у зазначених документах підтвердила вчинення перекладу. Сам позивач жодних заперечень щодо цього не висловлював, про незрозумілість перекладу не заявляв, своїм підписом підтвердив згоду із змістом документів та своїх пояснень.

За таких обставин, суд не вбачає порушень прав позивача під час розгляду справи про порушення митних правил.

З наведеного слідує, що позивач був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи про порушення ним митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 МК України, а тому міг скористатися можливістю бути присутнім при розгляді справи про порушення митних правил, в тому числі надати відповідні пояснення та докази, однак на розгляд справи не з'явився.

Разом з тим, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, в разі неможливості особисто бути присутньою при розгляді справи про порушення митних правил не позбавлена можливості брати в ній участь через свого представника (особи, які можуть бути представниками, визначені в статті 499 МК України).

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року в справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Що стосується доводів позивача про те, що він не ввозив на митну територію України автомобіль «Mitsubishi», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, не засвідчував своїм підписом будь-яких документів, що стосуються цього автомобіля та його переміщення через митний кордон України, а також не надавав ніяких документів, які б підтверджували його право користування вказаним автомобілем, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2016 року автомобіль «Mitsubishi»», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, було переміщено по «зеленому коридору». Зазначений автомобіль «Mitsubishi»», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, оформлено у режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на позивача ОСОБА_1, який пред'явив транспортний засіб для митного контролю та декларував останній усно, 05.12.2016 року слідував на митну територію України через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС у цьому автомобілі.

Вказані обставини підтверджується доданими представником відповідача до відзиву на позовну заяву документами, а саме: витягом АСМО «Інспектор» - облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення за 05.12.2016 року станом на 26.01.2018 року; витягом АСМО «Інспектор» - за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску; витягом АСМО «Інспектор» - автомобілі, які завезені громадянином з паспортом ЕЕ 247650 та не вивезені.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору, призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах: не підлягають оподаткуванню митними платежами; не підпадають під встановленні законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території; не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон.

Згідно з п. 1.1 ч. 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2015 року № 1118, встановлено, що в разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про знаття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.

Таким чином, суд зазначає, що при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, судом встановлено, що позивач, ввізши автомобіль на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», взяв на себе передбачене законом зобов'язання щодо своєчасного вивезення транспортного засобу за межі території України.

Застосовуючи вказані правові норми, встановивши факт перевищення позивачем строку, встановленого ч. 1 ст. 380 МК України, відсутності доказів звернення позивача із заявою до митного органу про продовження строку тимчасового ввезення вищевказаного автомобіля, суд вважає, що митний орган зробив правильний висновок про правомірність визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, та застосування до нього стягнення, визначеного санкцією вказаної статті, у виді штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 року (справа № 308/6260/17) та від 05.09.2018 (справа № 283/2965/15-а).

Викладені у позові доводи про порушення відповідачем права на особисту участь позивача при розгляді справи про порушення митних правил, за встановлених обставин його належного повідомлення про місце і час розгляду справи, не свідчать про порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності та незаконність накладення стягнення за вчинене порушення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи, беручи до уваги, що доказів, які мали б спростувати факт наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем ОСОБА_1 у межах розгляду даної справи надано не було, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, 5350; адреса для листування: АДРЕСА_3.

Відповідач: Закарпатська митниця Державної фіскальної служби, , що знаходиться за адресою: вул. Собранецька, 20, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду - 08 січня 2019 року.

Головуюча О.М. Світлик