Справа № 2340/4183/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року справа № 2340/4183/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - Самофал М.С. (за довіреністю),

представника третьої особи - Бабія В.М. (за довіреністю),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Об'єднана сільськогосподарська компанія», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 (АДРЕСА_1 20443, далі - позивач) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18000, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, оформленої листом №2488/0/95-18 від 11.06.2018;

- зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області листом від 11.06.2018 №2488/0/95-18 відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки ТОВ «Об'єднана сільськогосподарська компанія», яке є орендарем земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки, на яку претендує позивач, не внесло зміни до договору оренди землі в частині зміни об'єкту оренди, а саме кількості земельних ділянок, їх площі та кадастрові номери. На думку позивача, відповідач протиправно відмовив йому в наданні відповідного дозволу, оскільки вищезгадана відмова надана відповідачем з підстави, яка не передбачена ч. 3 ст. 118 Земельного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив, надав до суду письмовий відзив та зазначив, що розглянувши заяву позивача з проханнями надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області листом від 11.06.2018 №2488/0/95-18 відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки ТОВ «Об'єднана сільськогосподарська компанія», яке є орендарем земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки, на яку претендує позивач, не внесло зміни до договору оренди землі в частині зміни об'єкту оренди, а саме кількості земельних ділянок, їх площі та кадастрові номери. Крім того, представник відповідача зазначив, що зобов'язання ГУ Держгеокадастру в Черкаській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є виключною компетенцією суб'єкта владних повноважень, тобто є дискреційними повноваженнями, тому в вказана позовна вимога також не підлягає до задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні погодився з доводами представника позивача та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із заявою за вхідним номером С-4076/0/94-18 від 21.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області листом від 11.06.2018 №2488/0/95-18 відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки ТОВ «Об'єднана сільськогосподарська компанія», яке є орендарем земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки, на яку претендує позивач, не внесло зміни до договору оренди землі в частині зміни об'єкту оренди, а саме кількості земельних ділянок, їх площі та кадастрові номери.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що земельні відносини в Україні відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень на підставі ч. 2 ст. 116 ЗК України.

Суд врахував ч. 4 ст. 122 ЗК України, якою передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до підп. 12 п. 4 положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Згідно з ч .7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області листом, відмовляло позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зазначено, що розгляд вказаного питання можливий лише після внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо змін договору оренди землі в частині зміни об'єкту оренди, а саме щодо кількості земельних ділянок, їх площі та кадастрових номерів.

Разом з тим, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, оформленої листом №2488/0/95-18 від 11.06.2018

Щодо позовної вимоги позивача зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, то суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства - відноситься до виключних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Однак суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за своєю правовою природою є дискреційними.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Також, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, необхідно звернути увагу, що ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що позивач вже двічі звертався до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявами щодо надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області та отримував відмови, суд вважає за необхідне обрати належний та правильний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, оформленої листом №2488/0/95-18 від 11.06.2018.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Зеленківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 08.01.2019.