Справа № 500/2875/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2875/18

09 січня 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Дубчак М.З. від 12.12.2018 ВП № 56184957 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Тернопільській області Дубчак М.З. виніс постанову про накладення штрафу від 12.12.2018 ВП № 56184957, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду в повному обсязі. Позивач вважає оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець вправі винести таку постанову виключно в разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. В силу вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому позивач зазначає, що рішення суду в частині перерахунку пенсії ОСОБА_2 ним виконано добровільно, про що повідомлено відповідача листом від 21.11.2018 № 9427/03. Однак виплата перерахованої пенсії здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103 (далі - Постанова № 103). Водночас зазначає, що пенсія ОСОБА_2 виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України та у зв'язку із відсутністю державного асигнування виплата перерахованої пенсії не відбулась. Вказані обставини свідчать про наявність поважних причин невиконання рішення суду в цілому, а тому позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржену постанову державного виконавця про накладення штрафу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 09.01.2019.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання від 09.01.2019, в якому просить розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи судом. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та розглянув дану справу в порядку письмового провадження відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2018 у справі № 607/15001/17 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18.11.2015 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268", згідно довідки до пенсійної справи № 3843 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 22.05.2017 за № 136, виданої ліквідаційною комісією УМВС України у Тернопільській області, починаючи з 01.01.2016.

На виконання зазначеного рішення суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 10.04.2018 видано виконавчий лист № 607/15001/17.

Надалі, 16.11.2018 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Тернопільській області Дубчак М.З. виніс постанову про відновлення виконавчого провадження № 56184957 щодо примусового виконання виконавчого листа № 607/15001/17 від 10.04.2018 (арк. справи 11).

Позивач листом від 21.11.2018 № 9427/03 повідомив відповідача, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2018 у справі № 607/15001/17, на підтвердження чого надав копію перерахунку пенсії за пенсійною справою № 3843-МВС ОСОБА_2, а тому зазначене рішення суду виконане позивачем в цій частині (арк. справи 10, 12).

Однак, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Тернопільській області Дубчак М.З. виніс постанову про накладення штрафу від 12.12.2018 ВП № 56184957, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду в повному обсязі без поважних причин відповідно до статті 63 Закону № 1404-VIII (арк. справи 14).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII (частина шоста у редакція, яка діяла на момент винесення постанови про відкриття провадження ВП № 56672816) за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частиною першою статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу зазначених норм права слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов'язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що рішення суду від 24.01.2018 у справі № 607/15001/17 виконано позивачем частково, а саме: з 01.04.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно довідки до пенсійної справи № 3843 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 22.05.2017 за № 136, починаючи з 01.01.2016 відповідно до Постанови №103 (арк. справи 10).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач добровільно виконав рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 ще до винесення державним виконавцем постанови про відновлення виконавчого провадження № 56184957.

Проте, судом також встановлено, що позивач не здійснив виплату перерахованої пенсії ОСОБА_2 за період 2016-2017 років, тобто боржником рішення суду не виконане повністю, внаслідок чого на останнього постановою державного виконавця від 12.12.2018 було накладено штраф в сумі 5100 грн. та зобов'язано протягом 10 робочих днів виконати рішення.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що виплата перерахованої суми пенсії ОСОБА_2 повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Як слідує з матеріалів справи, в даному випадку позивач не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення в повному обсязі, оскільки кошти з Державного бюджету згідно з Постановою № 103 на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у 2018 році не виділялись, а лише передбачено у період з 01.01.2019.

Таким чином, позивач добровільно виконав вимогу державного виконавця в межах своїх повноважень, а саме: боржник здійснив перерахунок суми, яка підлягає сплаті за рішенням суду, однак у зв'язку із відсутністю коштів такі суми виплачені стягувачу у виконавчому проваджені не були.

Водночас, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем десятиденного строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду у справах К/9901/1598/18 (№405/3663/13-а) від 24.01.2018, К/9901/12146/18 (№757/29541/14-а) від 13.06.2018 про те, що відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи зазначене, суд вказує, що ГУ ПФУ у Тернопільській області виконало судове рішення в тій частині, в якій було профінансовано перерахунок пенсій зазначеній категорії пенсіонерів державою, а тому з його сторони відсутнє невиконання судового рішення з неповажних причин.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскарженої постанови про накладення штрафу від 12.12.2018 ВП № 56184957, з огляду на що остання підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином за відсутності понесених судових витрат у даній справі, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, майдан Волі, ) до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області (місцезнаходження: 46021, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Дубчак М.З. від 12.12.2018 ВП № 56184957 (місцезнаходження: 46021, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, ) про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штрафу у розмірі 5100 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 09.01.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.