Справа № 260/1315/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2018 року м. Ужгород№ 260/1315/18
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, яким просить:

1.Прийняти позовну заяву до провадження суду;

2.Розглянути справу без участі представника позивача;

3.Винести судове рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1., що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, суму податкового боргу по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» у розмірі 4269,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 01.11.2018 року за Відповідачем по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» рахується податковий борг до місцевого бюджету у розмірі 4269,15 грн. Податковий борг є несплачений, відтак позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі не подано відзив на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується.

Відповідно до положень статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 67 частини 1 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки, збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та перебуває на обліку у податковому органі як фізична особа-підприємець.(а.с.10-11).

Станом на 01.11.2018 за Відповідачем по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» рахується податковий борг до місцевого бюджету у розмірі 4269,15 грн., що стверджується розрахунком податкового боргу та обліковими картками ( а.с.9, 14-17).

Відповідачем 13.12.2012 р. було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2013 р. за обраною ставкою 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати та обранням 2 групи щодо сплати єдиного податку по відповідному виду діяльності ( а.с.20-21).

Згідно з п. 299.1 ст. 299 ПКУ реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПКУ, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до норм пп. 2) п. 293.2 ст. 293 ПК України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням Верхньоводянської сільської ради одинадцятої сесії шостого скликання від 16.12.2011року , розмір ставки по обраному Відповідачем виду діяльності складає 20%.( а.с.18-19).

З врахуванням вищенаведеного, ставка єдиного податку становить 20% до розміру мінімальної заробітної плати, станом на 01.01.2016 р. - становить - 275,60 грн. (1378,00*20%), станом на 01.01.2017 - 640 грн. (3200,00*20%).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вказане кореспондується з положенням пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України.

Згідно ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Зазначений податковий обов'язок нормами п. 300.1 ст. 300 ПК України покладений також і на платників єдиного податку.

Пунктом 295.2 ст. 295 ПК України встановлено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно п. 295.1. ст. 295 ПКУ, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку податкового боргу.

У зв'язку з наведеним відповідачу нараховано єдиний податок за 8 місяців: листопад-грудень 2016 р. - у розмірі 551,2 грн. (275,6 грн.*2 міс). Сума податку сплачена Відповідачем частково у розмірі 122,05 грн., залишок несплаченого боргу за 2016 рік становить 429,15 грн. відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку податкового боргу.

За січень-червень 2017 р. нараховано єдиний податок у розмірі 3840,00 грн. (640 грн.*6 міс.) Сума податку у розмірі 3840,00 грн. за 2017 рік залишається Відповідачем несплаченою у повному обсязі.

Загальна сума заборгованості за період листопад 2016-червень 2017 становить 4269,15 грн. що підтверджується наявною в матеріалах справи обліковою карткою платника податку.

Пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Приписами ст. 59 ПКУ зазначено, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Враховуючи вищенаведене, Відповідачу виставлено податкову вимогу від 18.01.2018 р. №988-17/125 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями, яка була направлена на адресу Відповідача засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, вручена 31.01.2018.( а.с.22).

Однак зазначена заборгованість станом на день звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду не погашена.

Відповідно до статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.19 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 102 пункту 102.4 ПК України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивачем доведено наявність податкового боргу відповідача розмірі 4269,15 грн. правомірність звернення з позовом про стягнення податкового боргу до суду та наявність підстав для стягнення такого, тобто позовні вимоги відповідають положенням податкового законодавства та підтверджуються дослідженими належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовано (заперечення проти позову відповідач суду не надав), в зв'язку з чим позов підлягає до задоволення.

З огляду на положення ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати по справі з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 242- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Головного управління ДФС у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) суму податкового боргу по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» у розмірі 4269,15 ( чотири тисячі двісті шістдесят дев'ять грн. 15 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адміністративного суду .

СуддяЗ.Б. Плеханова