Справа № 0740/829/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2018 року м. Ужгород№ 0740/829/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник - ОСОБА_1,

відповідача: представник - Гончарук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК289/846/АВ/П/ПТ/ТД-ФС-119 від 10.07.2018 р. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування в магазині, де він здійснює підприємницьку діяльність, за результатами якого виявлено факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. Вважає, що інспекційне відвідування проведено з порушенням чинного законодавства, а відповідачем не взято до уваги надані позивачем пояснення про те, що гр. ОСОБА_4 в нього не працює, а тільки приглядала за товаром на час його тимчасової відсутності 27.06.2018 р. як родичка. Окрім того, постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2018 року провадження у адміністративній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 було закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, а тому вважає, що, враховуючи норми ст. 61 Конституції України, його не можна двічі притягнути до відповідальності.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду 22 грудня 2018 року проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №07-11/3529 від 14.09.2018 р. Так, зокрема зазначила, що інспекційне відвідування позивача проведено на підставі наявних повноважень та в порядку, встановленому законом, за результатами якого виявлено факт використання праці фізичної особи без укладення трудового договору або інших договорів цивільно-правового характеру. Факт роботи ОСОБА_4 в магазині побутової хімії, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, підтверджені письмовими поясненнями такої особи від 27.06.2018 р., відповідно до яких вона працює в ФОП ОСОБА_3 1 місяць на посаді продавця без укладення жодних догорів, а також зафіксовано засобами фотозйомки. Вважає безпідставними посилання позивача на преюдиційний характер постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.07.2018 р. у справі №305/1149/18, оскільки звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не означає одночасне звільнення від фінансових санкцій суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3

29 жовтня 2018 року представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно до якої вважає безпідставними твердження відповідача про те, що інспекційне відвідування здійснено в порядку, визначеному законом, оскільки таке проведено посадовими особами без повідомлення та без участі позивача, що прямо суперечить нормам встановленого Порядку та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Окрім того, зазначив, що постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.07.2018 р. у справі №305/1149/18 встановлено відсутність факту допуску позивачем працівника до роботи без оформлення трудового договору, а тому такі обставини повинні взятися судом до уваги при розгляді даної адміністративної справи.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 червня 2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області на підставі наказу «Про проведення інспекційного відвідування» від 22.06.2018 р. №109, виданого на підставі листа Рахівської районної державної адміністрації №013-20/448 від 20.06.2018 р. та направлення на проведення інспекційного відвідування №709 від 26.06.2018 р., проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, 90630 та здійснює підприємницьку діяльність в магазині побутової хімії на ринку смт. Ясіня (акр. спр. 66 - 68; 78).

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт №ЗК289/846/АВ від 27 червня 2018 року (арк. спр. 79 - 85), відповідно до якого встановлено, що ФОП ОСОБА_3 за місцем здійснення підприємницької діяльності в магазині побутової хімії на ринку смт. Ясіня виявлено найманого працівника - ОСОБА_4, що здійснювала трудові функції продавця та з якою не укладено трудовий договір, а відтак порушив вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

На підставі висновків акту перевірки та фактів встановлення допуску до роботи фізичних осіб без укладення трудового договору та оформлення трудових відносин у встановленому законом порядку, інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_5 винесено припис про усунення виявлених порушень №ЗК289/846/АВ/П від 27 червня 2018 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 зобов'язано усунути у строк до 06 липня 2018 року виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законі про працю України (акр. спр. 93 - 94).

Також інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення №ЗК289/846/АВ/П/ПТ від 02 липня 2018 року (арк. спр. 95 - 97).

Розглянувши акт інспекційного відвідування №ЗК289/846/АВ від 27 червня 2018 року, начальник Управління Держпраці у Закарпатській області прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗК289/846/АВ/П/ПТ-ТД від 03 липня 2018 року (арк. спр. 74).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування №ЗК289/846/АВ від 27 червня 2018 року перший заступник начальника Управління Держпраці у Закарпатській області виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК289/846/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-119 від 10 липня 2018 року, якою на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. (арк. спр. 20 - 23).

Не погоджуючись з прийнятим першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області рішенням, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340, Управління Держпраці у Закарпатській область здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

П. 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, в тому числі, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 6 Порядку №295, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Згідно п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Нормами п. 9 Порядку №295 передбачений обов'язок інспектора праці під час проведення інспекційного відвідування пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (ч. 19 Порядку №295).

Згідно з нормами п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

П. 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Оскаржене рішення відповідача було прийняте на підставі висновків посадових осіб Управління Держпраці у Закарпатській області про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог законодавства про працю, а саме, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. Так, під час проведення інспекційного відвідування посадовими особами відповідача виявлено працівника, що виконував функції продавця, - ОСОБА_4. За результатами відібрання від зазначеної особи письмових пояснень інспекторами праці було встановлено, що така працює в ФОП ОСОБА_3 на посаді продавця зі встановленим графіком роботи без укладення трудового чи іншого договору цивільно-правового характеру, за що отримувала заробітну плату. Відібрані пояснення написані ОСОБА_4 власноручно, про що зроблена відповідна відмітка, засвідчена її особистим підписом (акр. спр. 89).

Окрім того, ФОП ОСОБА_3 27 червня 2018 року також надав посадовим особами відповідача свої пояснення, відповідно до змісту яких підтвердив факт використання праці найманого працівника - ОСОБА_4 за усною домовленістю на іспитовий строк без укладення трудових договорів та цивільно-правових угод в тих випадках, коли він відсутній в магазині, що засвідчено його власноручним підписом (акр. спр. 90).

В позовній заяві факт залучення до роботи ОСОБА_4 позивач заперечує та стверджує те, що він самостійно здійснює в магазині реалізацію товару, а вказану особу тільки періодично у випадку його відсутності просить приглянути за товаром без делегування їй функцій з продажу.

Разом з тим, суд не може погодитися з такою аргументацією представника позивача з огляду на наступне.

Факт залучення до роботи в якості продавця ОСОБА_4 підтвердився в ході розгляду даної адміністративної справи долученими до справи матеріалами, зафіксованими засобами фото- та відеотехніки, які використовували посадові особи відповідача під час проведення інспекційного відвідування.

Так, відповідачем надано до суду відеозапис інспекційного відвідування, яким підтверджено факти здійснення реалізації ОСОБА_4 товару в магазині побутової хімії, що належить ФОП ОСОБА_3, третім особам в якості продавця. В ході інспекційного відвідування ОСОБА_4 особисто підтвердила, що працює продавцем у ФОП ОСОБА_3, що зафіксовано матеріалами відеозйомки. Також із зазначеного відеозапису вбачається, що посадовими особами відповідача під час проведення інспекційного відвідування ОСОБА_4 надано для ознайомлення службове посвідчення, чим виконано вимоги п. 9 Порядку №295. Окрім того, на підставі перегляду відеозапису інспекційного відвідування судом встановленого, що жодного психологічного тиску на ОСОБА_4 інспекторами праці здійснено не було.

Відповідно до пп. 6 п. 11 Порядку №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (п. 22 Порядку №295).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами справи суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.07.2018 р. у справі №305/1149/18 встановлено відсутність фактичного допуску ФОП ОСОБА_3 працівника до роботи без оформлення трудового договору, оскільки судом загальної юрисдикції в такій не було досліджено зазначений відеозапис інспекційного відвідування та не заслуховувались пояснення представників Управління Держпраці в Закарпатській області.

Нормами ст. 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Ст. 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у ст. 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Ст. 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, закон встановлює обов'язок роботодавців належним чином оформляти трудові відносини з фізичними особами, працю яких вони використовують, для забезпечення реалізацій такими в майбутньому передбачених законодавством гарантій для найманих працівників.

Суд зазначає, що положення трудового законодавства не передбачають винятків з обов'язкового офіційного працевлаштування для осіб, що використовують працю своїх родичів.

Норми ст. 265 КЗпП України встановлюють відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, зокрема, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", регулюється Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509).

Так, відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені, в тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3 Порядку №509).

Абз. 2 п. 8 Порядку №509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Враховуючи вищенаведені законодавчі норми та обставини справи, суд вважає, що оскаржена постанова Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК289/846/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-119 від 10 липня 2018 року про накладення штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.

Суд відхиляє посилання представник позивача на порушення посадовими особами порядку проведення інспекційного відвідування з огляду на встановлені обставини справи. Так, зокрема, норми чинного законодавства не передбачають обов'язок інспектора праці повідомляти об'єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин, якщо вважатиме, що повідомлення може завдати шкоди проведенню такого. Окрім того, таке інспекційне відвідування проведено в присутності продавця, якому пред'явлено для ознайомлення в порядку, встановленому п. 9 Порядку №295, службове посвідчення.

Твердження представника про те, що позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час проведення 27 червня 2018 року інспекційного відвідування спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями, відібраними від останнього 27 червня 2018 року о 17.30 год., що засвідчено його особистим підписом (акр. спр. 90). Окрім того, як вбачається з копії акту інспекційного відвідування, один примірник такого позивач отримав 27 червня 2018 року, тобто безпосередньо в день його проведення (акр. спр. 85).

Суд вважає безпідставною позицію позивача стосовно неприпустимості подвійного притягнення до відповідальності за одне й те саме правопорушення за нормами КЗпП України та 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки фактично постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2018 року провадження у адміністративній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 було закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, а тому до відповідальності, передбаченої нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, його притягнуто не було.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає, що відповідач при прийнятті оскарженої постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, код ЄДРПОУ - 39795035) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 02 січня 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін