Справа № 450/2603/18
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2603/18 Провадження № 2-а/450/144/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Львова до поліцейського інспектора взводу №2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати як незаконну постанову серії ВР №169755 від 07.08.2018 року про накладення на мене адміністративного стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно мене за відсутністю в моїх діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що 07.08.2018 року неправомірно щодо нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР №169755. Суть адміністративного правопорушення вказано в постанові: «порушення п.2.9.в ПДР України та п.2.4.а ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.І ст.126КУпАП. Вважає, що зазначена постанова серії ВР №169755 від 07.08.2018 року винесена з порушенням норм адміністративного та адміністративно-процесуального права, тому є незаконною, через що підлягає скасуванню, вказує, що правил дорожнього руху не порушував. Зазначає, що 07.08.2018 року приблизно о 00-30 год. вночі він, рухався у своєму автомобілі «Опель ВІВАРО» Д.Н.З. НОМЕР_1 по вул. Дж.Вашингтона в м.Львів. Позаду їхали поліцейські на службовому автомобілі і включили проблискові маячки для того, щоб він зупинився. На вимогу поліцейських, згідно Правил дорожнього руху, позивач зупинив свій автомобіль. До нього підійшли два поліцейські, які не представились згідно Закону України «Про Національну поліцію», та заявили, що в автомобілі нібито не працює підсвічення заднього номеру. Коли всі разом підійшли до заднього номеру, то підсвічення в авто працювало належним чином. Продовжити рух позивач не зміг, адже інспектор Буйнецький в грубій формі почав вимагати в нього посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс страхування цивільної відповідальності, в порушення ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», де є вичерпний перелік причин зупинки автомобіля поліцейським і відсутня причина «просто для перевірки документів» інспектор, не слухаючи мене, далі погрожуючим тоном продовжував вимагати документи, але причиною зупинки почав називати нібито «не видно з 20 метрів номерного знаку як зазначено в ПДР». Оскільки номерний знак було видно навіть з 30 метрів, що зафіксовано позивачем на камеру, він запропонував зупинити двох свідків (понятих) для підтвердження їх слів та правомірності затримання по причині «номерний знак не видно з відстані 20 метрів», однак пояснення свідків відібрані не були.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав, що була порушена процедура розгляду адміністративної справи, також відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП. України. Вважає, що дії інспектора є неправомірними, а тому постанову слід скасувати, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі; інспектор позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, закрема правом на захист, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. Окрім того, відповідач не вказав у постанові жодного доказу про вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

10.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

09.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов заперечив у зв'язку з тим, що такий є необґрунтованим, непідтверденими жодними доказами, підстави наведені позивачем у ньому повністю спростовуються наданим суду відеозаписом з місця події. Зазначає, що 07.08.2018 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом OPEL VIVARO д.н.з. НОМЕР_1, близько 00 год. 40 хв. на вул. Медової Печери, 16 у м. Львові порушив п. 2.9 «в» ПДР України, що стало спричиною зупинки транспортного засобу. Окрім того, зазначає що відповідно до чинного законодавства інспектор поліції має право на розгляд справи та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення та здійснив розгляд справи з дотриманням чинного законодавства. Просив позовну заяву залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора Буйнецького Д. Ю. УПП у Львівській області серії ВР № 169755 від 07 серпня 2018 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

07 серпня цього року близько 00 год. 40 хв. на вул. Медової Печери, 16 у м. Львові офіцери патрульної поліції зупинили позивача - водія т.з. Opel Vivaro, н.з. ВС7377ЕА. Причиною зупинки стало порушення п. 2.9. «в» ПДР. Поліцейський ОСОБА_3 заявив позивачу вимогу надати для перевірки документи, перелік яких передбачений у п. 2.1. ПДР. Проте, позивач відмовився виконати законну вимогу поліцейського. Тому, офіцер поліції на місці провів розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. В тому числі, поліцейський розяснив особі зміст прав, наданих ст. 268 Кодексу, вислухав та надав оцінку його усним поясненням. За наслідками розгляду справи, інспектор визнав позивача винним у вчинені правопорушень, про що виніс оскаржувану постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 Кодексу.

Згідно п. 2.9. ПДР водієві забороняється: в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або із умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідальність за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 32 Закон України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, і кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративнихправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач покликається, що жодних правил дорожнього руху не порушував, що стверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом із місця події, зокрема зазначає, що підсвічення номерного знака його автомобіля було справне, належно працювало, номерний знак був чистий та його видно з відстані 20 м, а тому у поліцейського не було підстав для зупинки транспортного засобу, а також для того, щоб вимагати у водія будь-які документи.

Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події доданого позивачем до адміністративного позову судом не вбачається, що номерний знак автомобіля під керуванням ОСОБА_1 освітлений належним чином. Інших доказів, які б підтвердили наведені позивачем підстави позову останнім суду не представлено.

Зі змісту ст. 258 КУпАП, яка є спеціальною до ст. 276 КУпАП, випливає, що у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що на місці правопорушення поліцейський правомірно провів розгляд справи та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, серії БР №169755 від 07.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність зясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з врахування та належною перевіркою всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність та суду наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цьогоКодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з'ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відповідно до чинного законодавства, а тому таку слід залишити без змін.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позову слід залишити без задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Львова до поліцейського інспектора взводу №2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії БР №169755 від 07.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_4