Справа № 560/4213/18
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4213/18
РІШЕННЯ

іменем України

04 січня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 комісія УМВС України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 комісія УМВС України в Хмельницькій області в якому просить суд: - визнати протиправним рішення МВС України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 17.01.2018 інвалідності ІІ - ої групи, яке викладене у висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі №822/1294/18 та письмовому повідомленні МВС України від 24.10.2018 №15/2-3917; - зобов'язати МВС України прийняти рішення про призначення та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 17.01.2018 інвалідності ІІ - ої групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачеві повторно відмовлено МВС України у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІ-ї групи інвалідності.

Позивач також зазначає, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі №822/1294/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За результатами виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили 14.09.2018, МВС України повторно розглянуло матеріали ОСОБА_1

Відповідно до листа МВС України від 24.10.2018 №15/2-3917, матеріали ОСОБА_1 не відповідають вимогам п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2018 №850, та вказано, що протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико - соціальної експертної комісії вищу групу інвалідності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Також у вищевказаному листі зазначено, що під час розгляду матеріалів ОСОБА_1 з'ясовано, що первинне установлення ОСОБА_1 3-ї групи інвалідності та відповідного ступеню втрати працездатності відбулося з 28.10.2015 при повторному огляді з 17.01.2018 ОСОБА_1 встановлено 2-у групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності, що перевищує установлений Порядком №850 дворічний термін.

Позивач, вважаючи зазначені дії протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, і з метою їх захисту звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.12.2018 відкрито провадження у даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався та відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від представника третьої особи 21.12.2018 надійшли пояснення щодо позову, у яких представник третьої особи проти позовних вимог заперечує.

У наданих поясненнях представник третьої особи зазначає, що позивач втратив право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років.

Дослідивши позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв'язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що наказом №255 о/с від 12.10.2015 року позивач звільнений в запас на підставі пункту 64 "Б" (через хворобу).

Згідно висновку військово-лікарської комісії УМВС України та відповідно до свідоцтва про хворобу № 338 від 30.09.2015 року, захворювання позивача пов'язане із проходженням служби в ОВС.

Хмельницькою обласною МСЕК 02.11.2015 року позивача обстежено та встановлено ІІІ групу інвалідності пов'язану із проходженням служби в ОВС та видано відповідну довідку серії АВ № 0570731.

У 2015 році, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в ОВС, встановленим військово-лікарською комісією УМВС України в Хмельницькій області (свідоцтво про хворобу № 338 від 30.09.2015 року), позивач отримав одноразову грошову допомогу.

17.01.2018 року в результаті повторного медичного огляду, Хмельницька обласна МСЕК встановила позивачу ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АГ №0024394.

В подальшому позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Управління МВС України в Хмельницькій області сформувало висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та направило його разом з поданими позивачем документами до МВС України для прийняття рішення.

Супровідним листом від 20.02.2018 року №15/2-566 МВС України повернуло вказані документи ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області, як такі, що не відповідають вимогам законодавства. Посилаючись на пункт 4 Порядку № 850, МВС України вказало на відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги, оскільки з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Не погодившись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року вказаний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2018 у справі №822/1294/18 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом №1221/121/29-2018 від 30.10.2018, Управління МВС України в Хмельницькій області повідомило позивача, що матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги повернуті МВС України без права на виплату, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, тому правових підстав для призначення позивачеві одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності без установлення інвалідності працівника міліції" немає.

Також зазначеним листом позивача повідомлено, що на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі №822/1294/18 матеріали разом із заявою повторно направлялися для прийняття рішення до МВС України, однак вони повернуті з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до листа МВС України від 24.10.2018 №15/2-3917, матеріали ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2018 №850 (далі - Порядок №850), та вказано що протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу інвалідності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Також у вищевказаному листі зазначено, що під час розгляду матеріалів ОСОБА_1 з'ясовано, що первинне установлення ОСОБА_1 3-ї групи інвалідності та відповідного ступеню втрати працездатності відбулося 28.10.2015 (виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700 грн), при повторному огляді установлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності - з 17.01.2018, що перевищує установлений Порядком № 850 дворічний термін.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Частиною 6 ст.23 Закону №565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівникові міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст.23 Закону №565-ХІІ, Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850. Вказана постанова набрала чинності 31 жовтня 2015 року та є чинною на момент вирішення даного спору судом.

Згідно підп.2 п. Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Наведена норма імперативно вказує що МВС приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги. Тобто, підстави для відмови у виплаті грошової допомоги перераховані у п.14 Порядку №850, згідно якого, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: вчинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Крім вищенаведених підстав щодо відмови у виплаті грошової допомоги, п. 14 Порядку №850 не передбачає.

Згідно листа №15/2-3917 від 24.10.2018, МВС України з посиланням на п. 4 Порядку №850 повторно відмовило позивачу у виплаті грошової допомоги посилаючись на те, що первинне установлення позивачеві втрати працездатності відбулося 28.10.2015, при повторному огляді установлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності - з 17.01.2018, що перевищує встановлений Порядком №850 дворічний термін.

Відповідно до п. 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В п. 4 Порядку №850 передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає, якщо він після повторного огляду отримав вищу групу інвалідності. Ця норма чітко передбачає право працівника на повторний переогляд протягом двох років, якщо для цього будуть підстави, але не обмежується двома роками.

Відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 3 грудня 2009 року, повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один-три роки.

У зв'язку із вищенаведеним, посилання відповідача на п. 4 Порядку №850, як на підставу відмови у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним.

При цьому суд враховує, що інвалідність позивача виникла з причини травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховиний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним ті таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на протиправність відмови МВС України щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги позивачеві, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, а також те, що позивач повторно звертається до суду, належним способом захисту порушеного права є зобов'язання МВС України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 17.01.2018 інвалідності ІІ-ої групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Беручи до уваги ст.13 Конвенції, яка вказує про те, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави_(п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Сhahal v. Тhе United Kingdom, (22414/93) [1996] ЕСНR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання МВС України вчинити дії щодо виплати позивачу одноразової допомоги суд зазначає наступне.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850). Тобто відповідач лише приймає рішення про призначення грошової допомоги, а тому у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання МВС України вчинити дії щодо виплати позивачу одноразової допомоги необхідно відмовити, оскільки вчинення дій щодо виплати такої допомоги відноситься до компетенції керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 комісія Управління МВС в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення МВС України від 16 жовтня 2018 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 17.01.2018 інвалідності ІІ - ої групи, яке викладене у висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі №822/1294/18 та письмовому повідомленні МВС України від 24.10.2018 №15/2-3917.

Зобов'язати МВС України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 17.01.2018 інвалідності ІІ - ої групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601 , код ЄДРПОУ - 00032684)

Головуючий суддя ОСОБА_3