Справа № 823/1881/18
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року справа № 823/1881/18
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Зачепи Х.В.,

позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника позивача Побиванця Ю.В. - за ордером,

представника відповідачів Кравченка Ю.О. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Повітряних сил Збройних сил України про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач 1), командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі відповідач 2) в якому просить:

- скасувати, як протиправний, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2018 №85, яким позивача звільнено з військової служби за п.е ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу (через службову невідповідність);

- розірвати контракт, укладений 14.03.2016 між МО України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_2 та позивачем на підставі п.з ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу (за бажанням військовослужбовця);

- зобов`язати відповідача 1 внести відповідні зміни у військовому квитку позивача щодо причин звільнення та видати наказ;

- зобов`язати відповідача 2 здійснити виплату всіх складових грошового забезпечення позивачу, як військовослужбовцю на попередньому рівні до прийняття оскаржуваних наказів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що командування військової частини НОМЕР_1 допускало систематичні порушення умов контракту, що полягає у порушенні порядку нарахування та виплати премії позивачу, порядку відшкодування витрат пов`язаних з переїздом та перевезенням особистого майна, та невиплаті у день звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. від 11.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання з її розгляду.

Ухвалою від 24.07.2018 суд допустив заміну первинного відповідача командування Сухопутних військ Збройних Сил України на належного Повітряні сили Збройних сил України.

У подальшому розпорядженням заступника керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 № 130, у зв`язку із закінченням повноважень судді Рідзеля О.А. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 823/1881/18, за результатами якого матеріали вказаної справи передано на розгляд судді Кульчицькому С.О., який ухвалою від 30.07.2018 прийняв дану справу до свого провадження.

Згідно із наданим 16.08.2018 військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України відзивом відповідач 1 проти задоволення позову заперечує посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки позивача було звільнено через службову невідповідність у зв`язку із численними застосуваннями до позивача заходів дисциплінарного стягнення.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з огляду на обставини викладені у відзиві та додаткових письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 березня 2016 року між громадянином ОСОБА_1 з однієї сторони та командуванням військової частини НОМЕР_2 , в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах У країни на посадах осіб рядового складу, терміном на 3 (три) роки. З моменту підписання громадянин ОСОБА_1 взяв на себе повний ряд обов`язків передбачених Контрактом.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2016 № 102 рядового ОСОБА_1 було враховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

У період з 04.05.2016 по 13.04.2018 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2018 № 85 рядового військової служби за контрактом ОСОБА_1 , оператора зенітної ракетної обслуги зенітної батареї військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12.04.2018 № 8-РС з військовлї служби у запас за п. е ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з 13.04.2018 виключено із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено для зарахуванн6я на військовий облік до Золотоніського РВК Черкаської області.

Не погоджуючись із формулюванням причин звільнення з військової служби, вважаючи, що командуванням військової частини НОМЕР_1 допущено численні порушення вимог укладеного між ним і та командуванням військової частини НОМЕР_2 контракту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

З наявних у матеріалах справи службових характеристик ОСОБА_1 оператора зенітної ракетної обслуги зенітної батареї військової частини НОМЕР_3 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 зарекомендував себе негативно, як недисциплінований та такий, що не знає своїх обов`язків віськовослужбовець, який систематично порушував військову дисципліну, заходи індивідуально-виховного впливу, які проводилися із віськовослужбовцем не дали належного результату.

За весь період служби рядовим ОСОБА_1 щодо нього було призначено п`ять службових розслідувань.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2017 року № 706 було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли виникненню виявлених порушень правил несення служби у добовому наряді помічником чергового контрольно - пропускного пункту рядовим ОСОБА_1 .

Матеріалами службового розслідування було встановлено, що в порушення вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2017 №231нр, рядовий ОСОБА_1 знаходився в кімнаті чергового контрольно пропускного пункту без засобів індивідуального захисту, хоча нормами вище вказаного наказу командира військової частини НОМЕР_1 встановлено, що форма одягу для наряду, який заступає на контрольно - пропускний пункт, це бронежелет та шолом захисний на військовослужбовцеві. На підставі зібраних письмових пояснень вину військовослужбовця рядового ОСОБА_1 було доведено. Сам же рядовий ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких письмових пояснень з даного приводу посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати зведення службового розслідування» від 18 грудня 2017 року № 748, за порушення статті 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України рядовому ОСОБА_1 було оголошене дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 січня 2018 року № 13 було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли запізненню на службу рядового ОСОБА_1 та ступеня його вини.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що рядовий ОСОБА_1 3 січня 2018 року не з`явився на ранкове шикування військової частини НОМЕР_1 . Про причини свого невиходу, а також запізнення рядовий ОСОБА_1 нікому зі своїх прямих чи безпосередніх командирів не повів, чим не дотримався вимог ст.ст. 12,14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. На військову службу рядовий ОСОБА_1 з`явився тільки після пятої години без будь-яких пояснень причин запізнення.

До проведення службового розслідування, командування військової частини НОМЕР_4 , на рядового ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол про військово адміністративне правопорушення, за порушення ч. 2 ст. 172-15 КУпАП «Недбале ставлення до військової служби».

За результатами проведення службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового слідування» від 19 січня 2018 року № 43 за порушення вимог статей 11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також за порушення умов контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України посадах осіб рядового складу пункту 1 абзацу 2, 4, 5 на рядового ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 січня 2018 року №14 було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли запізненню на службу рядового ОСОБА_1 .

З матеріалів службового розслідування убачається, що 5 січня 2018 року о 7 годині 55 хвилин рядовий ОСОБА_1 був відсутній на ранковому шикуванні, про що була зроблена негайна доповідь командиру військової частини НОМЕР_4 . Про причини та намір не виходу на військову службу рядовий ОСОБА_1 нікому з безпосередніх командирів та начальників не повідомив, чим знову знехтував вимоги ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. На службі рядовий ОСОБА_1 з`явився тільки після 9 години, не повідомляючи нікому причин свого несвоєчасного виходу на військову службу. Будь-які пояснення з приводу невиходу, під час проведення службового розслідування відмовився надавати у присутності свідків, що було засвідчено довідкою про відмову давати пояснення по факту проведення службового розслідування, яка була підписана свідками і особою яка поводила розслідування.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 січня 2018 року № 63 «Про результати проведення службового розслідування», командирові військової частини НОМЕР_4 була поставлена задача за порушення рядовим ОСОБА_1 ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та умов Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу п. 1 абз. 2, 4 підготувати і направити клопотання командирові А 0820 про накладення дисциплінарного стягнення Попередження про неповну службову відповідність.

Командиром військової частини НОМЕР_4 було підготовлено встановлений комплект документів та направлено на адресу військової частини НОМЕР_5 (м. Васильків) з метою накладення дисциплінарного стягнення Попередження про неповну службову відповідність, командиром військової частини НОМЕР_5 на рядового ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 16 лютого 2018 року № 27 військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про повну службову відповідність».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 січня 2018 року 60 було призначено нове службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли запізненню на службу та відсутності на службі більше трьох годин рядового ОСОБА_1 .

Так матеріалами службового розслідування було встановлено, що 29 січня 2018 року рядовий ОСОБА_1 був відсутній на службі. Причиною своєї відсутності вказав те, що возив сина разом з дружиною до Золотоніської ЦРЛ. 26 січня 2018 року рядовий ОСОБА_1 попереджав, свого безпосереднього командира, що збирається поїхати до лікарні, але йому було заборонено, проігнорувавши заборону зі сторони командування військової частини НОМЕР_4 29 січня 2018 рядовий ОСОБА_1 знову запізнився на службу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» від 30 січня 2018 року № 65, за порушення вимог ст.ст. 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту, а також положень Контракту рядового ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 2 квітня 2018 року № 229 було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли відсутності рядового ОСОБА_1 на службі більше 5 (п`яти) годин без поважних причин та ступеня його вини.

Матеріалами службового розслідування було встановлено, що 31 березня 2018 року рядовий ОСОБА_1 був відсутній на службі про що відразу було зроблено доповідь командирові військової частини НОМЕР_4 . 31 березня календарна субота, але відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2018 року № 219 (витяг із наказу додається) та у в`язку з проведенням командно штабного навчання з військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до плану підготовки військової частини НОМЕР_1 до виконання завдань під час проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_5 12 березня 2018 року, є робочим. Час доведення командно штабних навчань з військовою частиною НОМЕР_1 з 29 по 31 березня включно, було доведено особовому складу військової частини НОМЕР_4 було доведено командиром військової частини НОМЕР_4 підполковником ОСОБА_3 на ранковому шикуванні 28 березня 2018 року. Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 про встановлення робочого дня для військовослужбовців 31.03.2018 був доведений до собового складу військової частини НОМЕР_4 її командиром 30.03.2018 о 14 год. 00 хв. Незважаючи на неодноразові попередження про робочий день 31.03.2018 рядовий ОСОБА_1 на ранкове шикування військової частини НОМЕР_4 не з`явився, а прибув на військову службу тільки о 14 год. 00 хв. Будь-які пояснення про причину свого запізнення рядовий ОСОБА_1 відмовився надавати, про що у присутності свідків було складено довідки і засвідчено підписами свідків такої відмови.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» від 6 квітня 18 року № 262 рядового ОСОБА_1 за порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності «Звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю».

Вважаючи, що таке формулювання причин звільнення позивача зі служби не відповідає дійсним обставинам, що мали місце під час військової служби позивача у Збройних Силах України, оскільки саме керівництвом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України систематично порушувались умови контракту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII (зі змінами та доповненнями, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Так, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється, у тому числі громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч.3 ст.2 Закону №2232-XII).

Частиною 4 ст.2 Закону №2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут №548-XIV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.16 Статуту №548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26 та 27 Статуту 548-XIV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача наказом від 13.04.2018 №85, звільнено з військової служби на підставі підпункту «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через службову невідповідність.

Суд зазначає, що статтею 26 Закону №2232-XII передбачені підстави звільнення з військової служби.

Пунктом "ґ" ч.2 ст.26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення зі служби проводиться, зокрема, військовослужбовців, призваних на військову службу в особливий період, - на підставах, передбачених частиною восьмою цієї статті.

Так, відповідно до підпункту «е» п.1 ч.8 ст.26 Закону №2232-XII під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, зокрема: через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Згідно з ч.9 ст.26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що відповідно до п.252 розділу ІХ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду військовослужбовці Збройних Сил України звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 Закону №2232-XII. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку військовослужбовців, визнаних за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та в запас за підставами, що відповідають підставам звільнення, визначеним частиною восьмою статті 26 Закону №2232-XII.

Так, п.228 розділу Х Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється у разі:

- застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (абз.2 п.228);

- прийняття рішення про звільнення осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) за фактом невиконання (неналежного виконання) ними службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків (абз.3 п.228);

- неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби за іншими підставами, передбаченими законодавством (абз.4 п.228).

Згідно з п.238 розділу Х Положення №1153/2008 наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення. Під час проведення мобілізації підставою видання наказу про звільнення через службову невідповідність осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) є також рішення посадової особи, визначеної пунктом 225 цього Положення, про звільнення за підставою, визначеною підпунктом «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII.

Крім того, відповідно до абз.3 п.12.3 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за № 438/16454 (з відповідними змінами та доповненнями, далі - Інструкція №170), з моменту оголошення мобілізації до введення правового режиму воєнного стану або прийняття рішення про демобілізацію особи рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів), за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків, наказами по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, звільняються з військової служби через службову невідповідність за підставою, визначеною підпунктом «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до п.225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців з військової служби на підставах, передбачених пунктом 1 частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII, здійснюється - у військових званнях до старшого прапорщика (старшого мічмана) включно за всіма підставами - командирами окремих батальйонів (кораблів 2 рангу) та посадовими особами, які мають рівні з ними права та вищі.

Отже, приписами п.228 Положення №1153/2008 встановлено вичерпний перелік підстав, за якими звільнення військовослужбовця з військової служби здійснюється саме через службову невідповідність, а саме: 1) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення; 2) у разі прийняття відповідного рішення про звільнення за фактом невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків; 3) у разі неможливості призначення військовослужбовця на відповідну посаду, якому відмовлено чи скасовано допуск до відомостей, що становлять державну таємницю.

У свою чергу, в силу положень абз.3 п.12.3 Інструкції №170 з моменту оголошення мобілізації до введення правового режиму воєнного стану або прийняття рішення про демобілізацію особи рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період звільнення військовослужбовця з військової служби через службову невідповідність за пп. «е» п.1 ч.8 ст.26 Закону №2232-XII здійснюється у разі встановлення факту невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків.

Стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає особливий період як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Отже, особливий період настає, зокрема: з моменту оголошення мобілізації і охоплює час мобілізації, який закінчується з виданням Президентом України відповідного Указу та здійснення дій, заходів, спрямованих на повернення життєдіяльності країни до режиму роботи і функціонування в умовах мирного часу.

17.03.2014 року Президентом України прийнято Указ «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 1126-VІІ.

Згідно з пунктом 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 1126-VІІ набрав чинності з дня його опублікування - 18.03.2014 року.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особливий період настав з 18 березня 2014 року.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28.02.2017 у справі №810/3534/15.

Отже, особливий період в Україні настав з 18.03.2014 року, а відтак звільнення позивача відбулось після настання особливого періоду, тому з урахуванням вказаних висновків суду звільнення військовослужбовців на особливий період з військової служби через службову невідповідність за пп. «е» п.1 ч.8 ст.26 Закону №2232-XII можливе лише у разі встановлення факту невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків.

З матеріалів справи судом встановлено, що звільненню позивача передувало накладення на нього численних дисциплінарних стягнень. Згідно з наявними у матеріалах справи службових характеристик за період проходження військової служби, позивач зарекомендував себе негативно, до виконання службових обов`язків ставився негативно, будь-яким способом намагався уникнути несення служби у добовому наряді та при виконанні господарських робіт, свідомо нехтував наказами та розпорядженнями командирів (начальників) щодо строків їх виконання, схильний проводити службовий час на власний розсуд, не дотримуючись встановленого розпорядку дня, безвідповідально ставиться до форми одягу та свого охайного зовнішнього вигляду, відтак своєю поведінкою надавав негативний приклад решті особового складу військової частини та негативно впливав на загальний рівень військової дисципліни у підрозділі.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на систематичне невиконання умов контракту командуванням: невиплату одноразової допомоги на початкове обзаведення у розмірі посадового окладу і окладу за військовим званням, невідшкодування витрат на придбання квитків для переїзду із зони АТО на загальну суму 389 грн 54 коп., та непроведення у день звільнення розрахунку та невиплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому суд бере до уваги, що одноразова допомога на початкове обзаведення у розмірі посадового окладу і окладу за військовим званням не була виплачена позивачеві у зв`язку із притягненням останнього до дисциплінарної відповідальності за дії, які одночасно містили і ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведе та враховуючи висновки викладене вище, суд висновує про безпідставність посилання позивача на постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2018 у справі № 695/34/18 та від 26.02.2018 у справі № 695/286/18.

Щодо невідшкодування позивачеві витрат на придбання квитків для переїзду із зони АТО на загальну суму 389 грн 54 коп., суд зазначає, що у судовому засіданні позивач пояснив, що квитки на підтвердження понесених ним витрат командуванню військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України не надав, авансовий звіт не заповнював. А тому суд висновує, що з огляду на незвернення позивача у встановленому порядку до відповідача із заявою про відшкодування таких витрат, суд висновує про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідачів у цій частині.

Щодо тверджень позивача на непроведення у день звільнення розрахунку та невиплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, суд зазначає, що така невиплата грошової допомоги не є свідченням порушення відповідачем умов контракту під час проходження військової служби позивачем, а тому також відхиляє як безпідставне.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Судовий збір належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 14, 77, 90, 139, 242-246, 255, 271, 272, 287, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Повітряних сил Збройних сил України про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.12.2018.

Суддя С.О. Кульчицький