Справа № 807/1192/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2018 року м. Ужгород№ 807/1192/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 не з`явився;

представника позивача: ОСОБА_2 не з`явився;

відповідач: військова частина НОМЕР_1 представник не з`явився;

відповідач: військова частина НОМЕР_2 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування пунктів наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Розгляд даної справи здійснено за правилами загального позовного провадження із врахуванням відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду відповідно до вимог КАС України, у редакції, що діяв до 15 грудня 2017 року.
21 вересня 2017 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач 1) та командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач 2), якою просить суд: "1. В порядку підготовки справи до розгляду витребувати з військової частини НОМЕР_1 відомості про отриману заробітну плату ОСОБА_1 за останні два місяці перед днем звільнення, для надання можливості вирахувати необхідну суму компенсації; 2. Визнати незаконним та скасувати п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_4 №128-рс від 12.06.2017 року в частині: звільнення у запас з військової служби за пунктом 1 підпунктом "Е" молодшого сержанта служби за контрактом ОСОБА_1 ; 3. Визнати незаконним та скасувати п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №11 від 17.07.2017 року в частині: виключення із списків особового складу частини молодшого сержанта служби за контрактом ОСОБА_1 ; 4. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді командира маскувального відділення інженерно-позиційного взводу інженерно технічної роти; 5. Стягнути з відповідача грошове забезпечення, середньомісячну заробітну плату, за час вимушеного прогулу починаючи з 18.07.2017 року до фактичного поновлення на військовій службі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначення справи до попереднього судового засідання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року було закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання було здійснено заміну відповідачів (Т. 1 а.с.а.с. 110, 111).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року яка занесена до протоколу судового засідання було прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування пунктів наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення у частині визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 12 травня 2017 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю молодшого сержанта ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Розгляд даної адміністративної справи неодноразово відкладався з об`єктивних не те причин.

Позовну заяву мотивовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 липня 2017 року № 11 позивача було виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 "По особовому складу" від 12 червня 2017 року № 128-рс про звільнення з військової служби у запас через службову невідповідність за частиною 8 пунктом 1 підпунктом "е" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Вказаний наказ від 12 червня 2017 року, винесено в період перебування позивача на лікарняному.

В своєму запереченні представник відповідача 1 просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 03 травня 2017 року № 128 про прибуття особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_5 на польовий вихід, молодший сержант ОСОБА_1 разом із визначеним особовим складом частини повинен був вибути у відрядження з метою проведення заходів бойової підготовки та відновлення боєздатності підрозділів бригади, проте даний наказ позивач не виконав, в результаті чого командиром військової частини призначено проведення службового розслідування по даному факту відповідно наказу від 04 травня 2017 року № 137. Відповідно до пункту 3 наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 12 травня 2017 року №145 "Про результати проведення службового розслідування" було встановлено факт невиконання позивачем наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 03 травня 2017 року. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 12 травня 2017 року №145 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення та доведено особисто під підпис останньому. У зв`язку з цим позивача наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 "По особовому складу" від 12 червня 2017 року № 128-рс було звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність за частиною 8 пунктом 1 підпунктом "е" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та на підставі вказаного наказу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 липня 2017 року № 11 молодшого сержанта служби за контрактом ОСОБА_1 , командира маскувального відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-технічної роти виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

У своєму запереченні представник відповідача 2 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з наступних підстав. За результатами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 стосовно позивача, командир 534 ОІСБ наказом №145 від 12 травня 2017 року застосував до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю. На підставі вказаного наказу було складено подання про звільнення ОСОБА_5 командиром 534 окремого інженерно-саперного батальйону до командування 128 окремої гірсько-піхотної бригади, у зв`язку з тим, що командир 128 окремої гірсько-піхотної бригади відповідно до номенклатури посад, наділений правом видавати накази по особовому складу, які стосуються звільнення осіб сержантського складу військових частин, що підпорядковані бригаді, за наявності відповідної підстави. Вказана підстава у наказі №128-рс від 12 червня 2017 року зазначена - наказ №145 від 12 травня 2017 року. Посилання на те, що вказаний наказ від 12 червня 2017 року був виданий під час перебування на лікування позивача, а тому є незаконним не відповідає дійсності, оскільки вказаний наказ є похідним від первинних правових актів військової частини НОМЕР_1 , і виданий виключно на реалізацію права командира окремого батальйону застосування дисциплінарної влади до військовослужбовця. Таким чином позивача було фактично виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 17 липня 2017 року, коли він на лікуванні не перебував, через застосоване дисциплінарне стягнення в межах Статуту від 12 травня 2017 року, коли він також не перебував на лікуванні.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, проте, відповідно поданої до Закарпатського окружного адміністративного суду заяви від 22 листопада 2018 року, позивач та його представник просили суд розглядати справу за наявними матеріалами, без участі позивача та представника (Т.1 а.с.а.с. 239, 240).

Відповідач у судове засідання не з`явився та не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошти НОМЕР_5 від 03 травня 2017 року № 128 було відряджено на польовий вихід на полігон військової частини польова пошта НОМЕР_6 АДРЕСА_1 , зокрема молодшого сержанта ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 149).

Згідно рапорту ТВО командира ІТР Юраш В.П. від 04 травня 2017 року ОСОБА_1 не убув на Рівенський полігон (Т. 1 а.с. 133).

Наказом командира військової частини польова пошти НОМЕР_5 від 04 травня 2017 року № 137 було призначено службове розслідування по факту невиконання наказу від 03 травня 2017 року № 128, зокрема молодшим сержантом ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 138 (на звороті)).

Відповідно до пояснення наданого позивачем від 04 травня 2017 року, останній вказав, що не убув на Рівенський полігон за погіршенням стану здоров`я у зв`язку з чим звернувся до шпиталю, звідки був направлений до чергового медичного лікаря міської лікарні м. Виноградова (Т. 1 а.с. 133 (на звороті)).

Матеріалами службового розслідування по факту невиконання наказу командира військової частини польова пошти НОМЕР_5 від 03 травня 2017 року № 128 молодшим сержантом ОСОБА_1 , встановлено факт невиконання позивачем вказаного наказу.

Зокрема, актом службового розслідування командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 12 травня 2017 року запропоновано за порушення статей 6, 11, 28-32, 127, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та за невиконання своїх службових обов`язків та не виконання умов контракту, що полягає у невиконання наказу від 03 травня 2017 року № 128, молодшим сержантом ОСОБА_1 керуючись пунктом "ж" статті 59 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, оголосити дисциплінарне стягнення звільнити з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю (Т. 1 а.с.а.с. 134-138).

Наказом командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 12 травня 2017 року № 145 "Про результати проведення службового розслідування по факту невиконання наказу командира військової частини польова пошти В4890 від 03 травня 2017 року № 128 за порушення статей 6, 11, 28-32, 127, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та за невиконання своїх службових обов`язків, не виконання умов контракту молодшим сержантом ОСОБА_1 керуючись пунктом "ж" статті 59 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, було оголошено дисциплінарне стягнення "звільнити з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю" позивачу (Т. 1 а.с. 147).

Відповідно до Аркуша бесіди від 12 травня 2017 року № 1, судом встановлено, що позивач був ознайомлений з висновком службового розслідування, зокрема наказом від 12 травня 2017 року № 145, з яким останній не був згідний (Т. 1 а.с. 148).

У зв`язку з виконанням вказаного наказу від 12 травня 2017 року № 145 позивача наказом від 12 червня 2017 року № 128-рс було звільнення з військової служби у запас через службову невідповідність за частиною 8 пунктом 1 підпунктом "е" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (Т.1 а.с.а.с. 15,16).

На підставі наказу від 12 червня 2017 року № 128-рс наказом від 17 липня 2017 року № 11 позивача було виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (Т. 1 а.с. 14).

Під час судового розгляду даної справи судом встановлено, що у відповідності до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 29 червня 2017 року № 185 ВЧ польова пошта НОМЕР_5 з 01 липня 2017 року було анульовано та введено в дію військову частину НОМЕР_1 (Т.2 а.с.а.с. 16, 17).

Під час судового розгляду даної справи судом встановлено, що у відповідності до довідки військової частини НОМЕР_2 від 07 листопада 2017 року № 1290, ВЧ польова пошта НОМЕР_4 було анульовано та введено в дію військову частину НОМЕР_2 (Т.1 а.с. 74).

Так, у відповідності до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У свою чергу, правове регулювання відносин між державою та громадянином, у зв`язку з виконанням ним конституційного обов`язку щодо військової служби, визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII (далі по тексту Закон України № 2232-XII).

Відповідно до статті 2 частини 1 Закону України № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно статті 4 частини 1 Закону України № 2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями, зокрема, шляхом прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Водночас, питання щодо звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, з військової служби, під час дії особливого періоду, визначено статтею 26 Закону України № 2232-XII, зокрема, пунктом "е" частини 8 якої передбачено звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

У свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України, незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг, повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 59 Дисциплінарного статуту командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право, зокрема, звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової служби) за службовою невідповідністю.

Пунктом 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

При цьому, положеннями статті 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі по тексту Статут № 548-XIV) про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно зі статтею 254 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Стаття 260 Статуту № 548-XIV регламентує, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Відповідно до пояснення наданого санітарним інструктором медичного пункту ГСАДН ВЧ НОМЕР_7 ОСОБА_6 від 04 травня 2017 року, останній вказав, що ОСОБА_1 04 травня 2017 року скаржився на стан здоров`я та був нею направлений на консультацію до лікаря ЛОР, однак згідно висновку спеціалістів ніяких відхилень не було виявлено, тому ОСОБА_1 знову пред`явив нові скарги відносно його стану здоров`я (Т. 1 а.с. 140).

Відповідно до пояснення наданого головного сержанта інженерно-технічної роти ВЧ ППВ 4890 Юраша В.П. від 04 травня 2017 року, останній вказав, що 04 травня 2017 року при доведенні наказу від 03 травня 2017 року № 128 до всього убуваючого особового складу на Рівенський полігон, ОСОБА_1 відкрито відмовився убувати на Рівенський полігон, мотивуючи прогрішенням стану здоров`я (Т. 1 а.с. 140 (на звороті)).

Судом встановлено, що згідно записів медичній картці позивача, 04 травня 2017 року останній звертався у приймальне відділення медичного закладу, однак доказів перебування ОСОБА_1 саме 04 травня 2017 року на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні поза розташуванням військової частини позивачем не надано (Т.1 а.с.а.с.17-19).

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем про його захворювання безпосередньому начальникові, що свідчить про не виконання позивачем обов`язку передбаченого статтею 254 Статуту № 548-XIV.

Відповідно до службової характеристика молодшого сержанта ОСОБА_1 від 04 травня 2017 року за час проходження служби зарекомендував себе з посередньої сторони. Поведінка задовільна. До виконання обов`язків відноситься не завжди відповідально. Поставлені завдання виконує не вчасно (Т. 1 а.с. 141).

Разом з тим, у відповідності до наказу командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 13 листопада 2014 року № 424 у зв`язку з відкритою відмовою виконання усного наказу командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 про убуття в зону АТО ОСОБА_1 було оголошено догану (Т.1 а.с. 144).

Наказом командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 21 серпня 2016 року № 254 ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення статті 126 статуту внутрішньої служби (Т.1 а.с. 145).

Наказом командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 28 квітня 2017 року №124, ОСОБА_1 було оголошено сувору догану по факту невиходу на службу без поважних причин та за порушення статей 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України (Т.1 а.с. 146).

Такими чином, на підставі наведеного судом резюмується, що відповідачем від час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду було враховано, зокрема попередня поведінка позивача, а саме неналежне ставлення до виконання обов`язків та ряд оголошених позивачу доган.

Щодо посилань позивача про звільнення його під час перебування на лікарняному суд зазначає наступне.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, з 16 травня 2017 року по 26 травня 2017року позивача було госпіталізовано на стаціонарне лікування (Т. 1 а.с. 20).

02 червня 2017 року позивача було повторно госпіталізовано на стаціонарне лікування по 22 червня 2017 року, згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 7119 (Т. 1 а.с. 22)

Відповідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1073/164 з 26 червня 2017 року по 14 липня 2017 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в м. Староконстантинів (Т. 1 а.с. 23).

Згідно довідки військово-лікарської комісіє від 21 липня 2017 року № 1/531 позивача визнано таким, що непридатний до військової служби у мирний час (Т. 1 а.с. 25).

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем надано докази перебування на лікарняному у період, зокрема з 16 травня 2017 року, однак позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 12 травня 2017 року № 145, з яким позивач ознайомився та в період коли не перебував на лікарняному, а наказ, зокрема, від 12 червня 2017 року № 128-рс є похідним.

Відповідно статті 87-1 Дисциплінарного статуту рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця оскаржується в установленому законом порядку.

Відповідно до пункту 34 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України.

Так, пунктом 228 абзацу 2 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється у разі застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Згідно з пункту 238 Положення №1153/2008, наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення. Під час проведення мобілізації підставою видання наказу про звільнення через службову невідповідність осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) є також рішення посадової особи, визначеної пунктом 225 цього Положення, про звільнення за підставою, визначеною підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція №170)

Відповідно до пункту 12.3. Інструкції №170 дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" накладається на військовослужбовців посадовими особами, визначеними Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. На військовослужбовців, які займають посади номенклатури призначення Міністра оборони України, накладення цього стягнення здійснюється за погодженням з Міністром оборони України. Виконання дисциплінарного стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" здійснюється у строки, визначені статтею 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Виконання проводиться шляхом видання наказів по особовому складу посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення, про звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність.

Таким чином, судом встановлено, що на підставі службового розслідування позивачу наказом командира ВЧ польова пошта НОМЕР_5 від 12 травня 2017 року № 145 "Про результати проведення службового розслідування по факту невиконання наказу командира військової частини польова пошти НОМЕР_5 від 03 травня 2017 року № 128" за порушення статей 6, 11, 28-32, 127, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та за невиконання своїх службових обов`язків та не виконання умов контракту молодшим сержантом ОСОБА_1 керуючись пунктом "ж" статті 59 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, було оголошено дисциплінарне стягнення "звільнити з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю".

В порядку реалізації вказаного наказу від 12 травня 2017 року № 145, командиром ОСОБА_7 внесено подання від 16 травня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас в порядку за статтею 26 частини 8 пункту 1 підпункту "е" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (Т.2 а.с.а.с. 5-8).

Крім того, в порядку реалізації вказаного наказу від 12 травня 2017 року № 145, ТВО командира 534 окремого інженерно-саперного батальйону Мукасеев В.В. винесено подання від 16 травня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас в порядку за статтею 26 частини 8 пункту 1 підпункту "е" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (Т.2 а.с.а.с. 12,13).

У відповідності до статті 24 частини 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

У зв`язку з виконанням вказаного наказу від 12 травня 2017 року № 145 позивача наказом від 12 червня 2017 року № 128-рс було звільнення з військової служби у запас через службову невідповідність за частиною 8 пунктом 1 підпунктом "е" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (Т.1 а.с.а.с. 15,16).

На підставі наказу від 12 червня 2017 року № 128-рс наказом від 17 липня 2017 року № 11 позивача було виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (Т. 1 а.с. 14).

Таким чином, судом встановлено, що позивача було звільнено саме наказом від 12 травня 2017 року № 145, а накази від 12 червня 2017 року № 128-рс та від 17 липня 2017 року № 11 є похідними та видані в порядку його реалізації.

З даного приводу суд зазначає, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконним та скасування пунктів наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення у частині визнання незаконним та скасування наказукомандира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 12 травня 2017 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю молодшого сержанта ОСОБА_1 залишено без розгляду. Оскільки, позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів починаючи із 12 травня 2017 року (Аркуш бесіди від 12 травня 2017 року № 1), а з вимогою про скасування вказаного наказу, позивач звернувся до суду лише 20 серпня 2018 року, тобто по спливу більше одного місяця з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а тому строк звернення до суду в частині вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 12 травня 2017 року позивачем пропущено і поважності причини пропуску такого суду не надано.

На підставі наведеного, судом резюмується, що наказ від 12 травня 2017 року № 145 не скасований і є такий, що вважається правомірним, а відтак оскаржувані накази від 12 червня 2017 року № 128-рс та від 17 липня 2017 року № 11, є такими, що видані на виконання вказаного наказу правомірно.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 77 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_8 , що виданий 23 жовтня 1995 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 ) та військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_10 ) про визнання незаконним та скасування пунктів наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 27 грудня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено у перший робочий день, а саме 08 січня 2019 року.

СуддяС.Є. Гаврилко