Справа № 620/3597/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/3597/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1О.) 01.11.2018 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі ГУДФС у Чернігівській області) та просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 12.10.2018 №5, №5, №5.

Свої вимоги мотивує тим, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором. Однак, як свідчить текст акту перевірки, у відповідача на момент перевірки були лише відомості з власної центральної бази даних. Одночасно, підтверджуючі первинні документи про суму основного боргу (чи відноситься ця сума до основного боргу по кредиту чи до інших платежів (відсотків, комісій, пені)) та інформація про повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» боржника щодо прощення (анулювання) боргу у передбаченому Податковим кодексом України порядку відсутня. Крім того, враховуючи приписи податкового законодавства України, платник самостійно сплачує податок за отриманий дохід, але якщо кредитор не повідомив боржника про анулювання боргу, то він становиться податковим агентом зі всіма відповідними зобовязаннями, тобто обовязок сплати військового збору буде залежати від того, хто саме буде визнаний у даному випадку належним платником податку на доходи.

Вважає, що відповідачем порушено правила проведення перевірки, зокрема, під виглядом камеральної перевірки проводилась документальна перевірка та ГУДФС у Чернігівській області протиправно використано під час перевірки центральну базу даних. Також перевірка проведена поза строком, встановленим Податковим кодексом України.

Ухвалою судді від 05.11.2018 відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Також відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судом рішення у справі.

Позивач у судовому засіданні позові вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, у встановлений ухвалою суду строк надав відзив на позов, у якому зазначив, що ОСОБА_1 у 2016 році, відповідно до відомостей отриманих з центральної бази даних ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів, мала взаємовідносини з іншими платниками податків, від яких отримувала доходи, що включаються до загального річного оподатковуваного доходу, зокрема з ПАТ «УкрСиббанк». Зокрема, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відповідно до податкового розрахунку форми №1-ДФ, поданого ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 отримала дохід за ознакою «126» (додаткове благо) у розмірі 337195,05 грн. Однак, відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів встановлено, що ОСОБА_1 не сплачено податок при отриманні додаткового блага. Також на момент проведення перевірки позивачем декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подано.

У звязку з наведеним, ГУДФС у Чернігівській області винесено ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення.

Щодо обставин проведення перевірки пояснив, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідно до статті 78 Податкового кодексу України, з дотриманням вимог податкового законодавства, тому посилання позивача на порушення ГУДФС у Чернігівській області вимог статей 75, 77 Податкового кодексу України є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 11.12.2018 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»).

Від третьої особи надійшли пояснення у справі, у яких ПАТ «УкрСиббанк» зазначило, що анульована сума заборгованості по кредитному договору, укладеному з позивачем, належним чином відображена банком у податковій звітності. Банком повідомлено ОСОБА_1, що анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, та вказано про необхідність сплатити самостійно податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації на доходи фізичних осіб.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, враховуючи таке.

03.10.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого позивачем отримано 41 400,00 швейцарських франків.

Після погашення ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 14 100,00 швейцарських франків, третьою особою анульовано заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0: у сумі основного боргу - 13 301,40 шв. франків та суми заборгованості за відсотками - 182,50 швейцарських франків. Штрафні санкції не нараховувались. Вказана інформація відображена банком у податковій звітності.

Повідомленням від 31.05.2016 за №30-4/339 ПАТ «УкрСиббанк» повідомило ОСОБА_1 про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором від 03.10.2006 №0, а саме: суми основного боргу (кредиту) у сумі 13 301,40 шв. франк, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 31.05.2016 складає 337 195,05 грн. Також зазначено, що сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1, отриманим як додаткове благо, тому ОСОБА_1 необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір (а.с. 119).

Вказане повідомлення вручено особисто позивачу 31.05.2016, що підтверджується підписом ОСОБА_1

Згідно відомостей з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, відповідно до податкового розрахунку форми №1-ДФ, поданого ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 отримала дохід за ознакою «126» (додаткове благо) у розмірі 337195,05 грн. (а.с. 60).

14.08.2017 ГУДФС у Чернігівській області звернулось до ПАТ «УкрСиббанк» із листом за №3803/10/25-01-13-03-09, у якому з метою уникнення втрат місцевого бюджету просило надати пояснення та документальне підтвердження, у тому числі щодо ОСОБА_1, про суми анульованого боргу по кредитному договору за 2016 рік (а.с. 58).

Листом від 04.09.2017 за №14-2-2/14013 ПАТ «УкрСиббанк» підтвердило інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 у 2016 році за ознакою доходу «126». Вказаний дохід відображений у Податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма «1ДФ). У вказаному листі також зазначено, що доходи, нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульовані кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу, згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (а.с. 59).

На підставі ст.20, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового Кодексу України та наказу ГУДФС у Чернігівській області №1490 від 21.08.2018 про проведення документальної позапланової документальної невиїзної перевірки, посадовою особою контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 21.08.2018 №276/25-01-13-08-08, яке разом з копією наказу ГУ ДФС у Чернігівській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №1490 від 21.08.2018 направлено позивачу засобами поштового звязку та вручене 11.09.2018 (а.с. 14-16).

За результати перевірки ГУДФС у Чернігівській області складено акт від 19.09.2018 №639/13/НОМЕР_1 (а.с. 71-74), у якому зафіксовано такі порушення ОСОБА_1 вимог податкового законодавства:

- пп. 49.18.4. п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено неподання до Чернігівської ОСОБА_3 у Чернігівській області (м.Чернігів) податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: ОСОБА_1 не включила суму доходів, отриманих від ПАТ «УкрСиббанк», за ознакою доходу «126» в сумі 337195,05 грн. (заборгованість за основним боргом) до загального річного оподатковуваного доходу та не подала податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також не сплатила податок на доходи фізичних осіб.

Всього за актом перевірки донараховано податку на доходи фізичних осіб в результаті отримання додаткового блага (озн. 126) 60695,11 грн.

- пп. 1.1 п.161 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме: занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2016 року на 5057,93 грн.

Донараховано військового збору з доходу нарахованого у результаті отримання додаткового блага (озн. 126) 5057,93 грн.

У звязку з наведеним, ГУДФС у Чернігівській області 12.10.2018 винесено ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення з розрахунками (а.с. 75-77):

- №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 75 867,89 грн. (60 695,11 грн. за основним платежем, 15 173,78 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №5, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з військового збору у сумі 6 322,41 грн. (5 057,93 грн. за основним платежем, 1 264,48 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- №5, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Водночас відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Вказана правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.10.2018 у справі №820/5376/16, від 14.11.2018 у справі №826/14782/15, від 21.11.2018 у справі №813/279/16.

У ході судових засідань встановлено та не заперечувалось позивачем, що у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ПАТ «УкрСиббанк» було анульовано (прощено) ОСОБА_1 суму основного боргу (кредиту) по кредитному договору від 03.10.2006 №0 у розмірі 13 301,40 швейцарських франків, що складає 337 195,05 грн. по курсу НБУ станом на 31.05.2016. Також банком прийнято рішення про анулювання ОСОБА_1 суми процентів за вказаним кредитним договором у розмірі 182,50 швейцарських франків, що складає 4 626,44 грн. по курсу НБУ станом на 31.05.2016

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення податкового законодавства, суд зазначає, що сума основного боргу (кредиту) по кредитному договору у розмірі 337 195,05 грн., прощена ОСОБА_1 ПАТ «УкрСиббанк», є доходом позивача (додатковим благом), який підлягає декларуванню.

Про вказані обставини ПАТ «УкрСиббанк» повідомило ОСОБА_1 повідомленням від 31.05.2016 №30-4/339 (а.с. 119), яке отримано позивачем особисто, що підтверджується її підписом.

Також із зазначеного повідомлення вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» звернуто увагу ОСОБА_1 на те, що анульована сума заборгованості підлягає оподаткуванню і позивач зобовязана сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із отриманого доходу, та відобразити суми отриманого доходу у річній податковій декларації, у відповідності до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

На підставі пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Однак, не зважаючи на покладені на ОСОБА_1 зобовязання, позивач податок на доходи фізичних осіб та військовий збір у встановлених розмірах не сплатила, декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подала. Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

За таких обставин ГУДФС у Чернігівській області правомірно донарахувало ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб у сумі 60 695,11 грн. (337 195,05*18%), військовий збір у сумі 5 057,93 (337 195,05*1,5%) та застосувало штрафні санкції за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у сумі 170,00 грн., про що винесено відповідні податкові повідомлення-рішення.

Доводи ОСОБА_1, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Як вбачається з наказу ГУДФС у Чернігівській області від 21.08.2018 №1490 та акту перевірки від 19.09.2018 №639/13/НОМЕР_1, контролюючим органом було призначено та проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 (а не камеральну, як зазначає позивач) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с. 14, 71-74).

Відповідно до підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 Податкового кодексу України).

У свою чергу підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУДФС у Чернігівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з дотриманням вимог Податкового кодексу України, на підставі та у межах строку, визначеного у наказі від 21.08.2018 №1490.

Під час перевірки контролюючим органом було використано: повідомлення №276/25-01-13-08-08 від 21.08.2018 про початок документальної позапланової невиїзної перевірки; інформацію №23295 від 16.08.2018 відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівські області; лист-запрошення №877/Б/25-01-13-03-38 від 14.09.2017 з питання подання палаткової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (лист-запрошення), яке повернулося 28.09.2018; лист про надання інформації ПАТ «УкрСиббанк» №3803/10/25-01-13-03-09 від 14.08.2018; відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, що відображено у акті від 19.09.2018 №639/13/НОМЕР_1 (а.с. 71-72), що відповідає положенням підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи, що позивачем не надано суду доказів декларування відповідного доходу і сплати відповідних податків за 2016 рік, суд вважає, що висновки ГУДФС у Чернігівській області є обґрунтованими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у межах повноважень і у спосіб, передбачений діючим законодавством України. Таким чином, ОСОБА_4 у задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною другою статті 4 вказаного Закону (у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом) установлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810,00 грн.).

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує податкові повідомлення-рішення, якими їй донараховано податкові зобовязання на загальну суму 82 361,30 грн., нею при зверненні до суду мало бути сплачено судовий збір у розмірі 823,70 грн.

Ухвалою суду від 05.11.2018 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судом рішення у справі.

За наведених обставин, оскільки ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог, із позивача в дохід спеціального фонду Державного бюджету має бути стягнуто судовий збір у вищевказаному розмірі.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Льотна, 25-б/42, м. Чернігів, 14000) до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 у спеціальний фонд Державного бюджету (р/р 4033, отримувач коштів: УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101, код отримувача: 38054398, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації: 22030101, призначення платежу: *;101;_______ (ідентифікаційний номер платника); Судовий збір, за позовом ______ (ПІБ), (Державна судова адміністрація України, 050) ''84'' Окружні адміністративні суди) судовий збір у сумі 823 (вісімсот двадцять три) грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 січня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна