Справа № 439/1166/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3215/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року, прийняту суддею Бородійчук О.В. у м.Броди Львівської області о 15:43, у справі №439/1166/16-а за позовом ОСОБА_1 до головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2, у якому просив визнати протиправними дії щодо складення протоколу про порушення митних правил №1308/30501/16 від 25 липня 2016 року.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року визнано протиправними дії головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 щодо складення протоколу про порушення митних правил №1308/30501/16 від 25 липня 2016 року відносно ОСОБА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Закарпатська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що протокол про порушення митних правил №1308/30501/16 від 25.07.2016, складений відносно ОСОБА_1 розглянутий Ужгородським міськрайонним судом 09.09.2016. За результатами розгляду визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 29782 грн з конфіскацією на корисисть держави: лісоматеріалів круглих (бук, граб, дуб червоний), відповідає вимогам дров ГОСТ 3243-88, у кількості 53,183 кб.м із застосування санкцій у вигляді штрафу та конфіскації.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року постанову Бродівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року у справі №439/1166/16-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктом 5 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Водночас, розділом ХІХ Митного кодексу України (далі - МК України) визначено порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями).

В розумінні ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій субєкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2016 у справі №308/7758/16-п ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо їх ваги, кількості, маркування та вартості.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2016 у справі №308/7758/16-п скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю у діяннях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Слід зазначити, що на дату постановлення судом першої інстанції оскаржуваної постанови, постанова Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2016 у справі №308/7758/16-п, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення, не була скасована. Даною постановою суду про накладення адміністративного стягнення було надано правову оцінку обставинам, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі діям головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 щодо складення протоколу про порушення митних правил №1308/30501/16 від 25.07.2016 відносно ОСОБА_1

Апеляційним судом Закарпатської області при перегляді в апеляційному порядку постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, як заступника начальника виробничого відділу ДП «Бродівське лісове господарство», у постанові від 17 жовтня 2016 року зазначено, що відправником ДП «Бродівське лісове господарство» в ході завантаження товару деревини паливної було відправлено товар, який не відповідає заявленому в товаросупровідних документах, так як вага брутто деревини, виявленої у вагоні №32261802, на 6360 кг менше, ніж зазначено в товаросупровідних документах, розмірами не 10-65 см, як вказано в сертифікаті про проходження лісоматеріалів, а 7-32, вартістю деревини не 43628,54 грн (заявленої в документах), а 29782 грн виявленої. Крім того, партія лісоматеріалів, на яку був виданий сертифікат про проходження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій від серії ЛВ937011, не відповідає лісорубному квитку №3 в частині породи деревини (найменування товару), а також до маркування на виявлених бірках у залізничному вагоні повинні знаходитись лісоматеріали, яких не виявлено в ході проведення огляду товару. Судом відхилено доволи наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо відсутності факту (події) порушення митних правил при переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги, кількості, маркування та вартості товару деревини паливної.

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено цим законом.

Відтак, судовим рішенням у справі №308/7758/16-п, що набрало законної сили, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини, дії головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 при складанні протоколу про порушення митних правил не визнано неправомірними.

Крім того, таке право інспектора на складання протоколу передбачено ч.1 ст. 490 Митного кодексу України за наявності підстав для порушення справи про порушення митних правил, визначених п.1 ч.1. 491 Митного кодексу України (безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що протокол про порушення митних правил не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення порушення у порядку та випадках, встановлених Митним кодексом України.

Сам по собі протокол про порушення митних правил в розумінні ст. 495 МК України є доказом по справі про порущення митних правил, на основі якого у сукупності із іншими доказами у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про порушення митних правил, здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про порушення митних правил №1308/30501/16 від 25 липня 2016 року був предметом розгляду місцевого суду, як це передбачено ст.522 Митного кодексу України, за наслідками розгляду якого прийнято постанову суду.

Відтак, оскаржувані дії інспектора щодо складення протоколу про порушення митних правил не породжують будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлюють прав і обов'язків позивача, а є лише доказом по справі про порушення митних правил, а дії щодо його складення є наслідком виконання посадовою особою митниці прямих посадових обов'язків.

Наведені обставини в своїй сукупності під час ухвалення судового рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити, а постанову Бродівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року у справі №439/1166/16-а скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 29.12.2018.