Справа № 520/1/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №520/1/19
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

04 січня 2019 р. м . Харків

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар'єнко Л.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради , в якому просить суд визнати протиправними дії державного реєстратора від 07.12.2018 про скасування запису про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, яке була набуто на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. реєстровий номер № 4810 та поновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, яке була набуто на підставі договору купівлі - продажу від 26.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. реєстровий номер № 4810.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, зокрема, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором прав на нерухоме майно було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно змісту позовних вимог, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії державного реєстратора від 07.12.2018 про скасування запису про право власності ОСОБА_1, оскільки, на думку позивача, в даному випадку державним реєстратором здійснено реєстраційні дії всупереч положенням чинного законодавства, у зв'язку з тим, що судами не розглядалося питання про визначення наслідків недійсності договору купівлі - продажу від 26.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., реєстровий номер № 481, та їх застосування до сторін цього договору та інших осіб.

В обґрунтування вказаної позиції позивачем зазначено, що спірне майно, а саме: вказану квартиру ОСОБА_1 набула у ПАТ «ПроКредитБанк», як у іпотекодержателя, який на виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02.07.2013 (справа № 642/2843/13-ц) в рахунок часткового погашення боргу за кредитним договором, звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності майновому поручителю - ОСОБА_3 Також позивачем зазначено, що звернення стягнення відбулося шляхом укладання між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 26.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. № 4810. Водночас, позивач має припущення, що скасування запису про її право власності відбулося на підставі Постанови Харківського апеляційного суду від 12.11.2018 у справі № 642/3885/17, якою позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.11.2013, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., реєстровий номер № 481.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб'єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

За правилами абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного суду від 04.04.2018 у справі №817/1048/16, від 14.03.2018 у справі №396/2550/17, а також у постановах Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі № 21-41а16 та від 11.04.2017 у справі № 808/2298/15, від 24.01.2017 у справі №815/6165/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом взято до уваги, що в даному позові позивач не має на меті висувати вимоги щодо визнання свого права власності на спірне майно, а саме квартиру, проте, суд зазначає, що питання про визначення наслідків недійсності договору купівлі - продажу від 26.11.2013 та їх застосування до сторін цього договору та інших осіб, на підставі яких відбулись оспорювані реєстраційні дії, обов'язково стане перед судом, який буде вирішувати цей спір.

Скасування рішень державним реєстратором з проведення реєстраційних дій на підставі визнання недійсним договору купівлі - продажу, безпосередньо будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 №21-41а16 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5, 6 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за даним позовом, оскільки розгляд та вирішення таких справ віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду, в порядку цивільного судочинства.

Водночас, суд зазначає, що позивачем разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову. З огляду на те, що, судом відмовлено у відкритті провадження у справі, у суду відсутні підстави для розгляду вказаної заяви про забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не сплачено судовий збір за подачу вказаного клопотання.

Керуючись ст. ст. 9,170, 242, 243,248, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення таких справ віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду, в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного оскарження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар'єнко Л.М.