Справа № 320/11/19
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 січня 2019 року 320/11/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши у м. Києві позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2013 №Ф-1381.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2018 року, становить 1762,00 грн.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру про скасування про сплату боргу (недоїмки) у сумі 6388,50 грн. Вказана вимога має очевидний майновий характер, оскільки впливає на склад майна позивача.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн.

У якості доказу сплати судового збору позивачем до позовної заяви приєднано копію квитанції від 30.12.2013 №54-3995 на суму 172,05 грн. та квитанцію від 05.11.2015 №20 на суму 487,20 грн.

Однак, як вбачається з відомостей програмного комплексу "Діловодство спеціалізованого суду" квитанція від 30.12.2013 №54-3995 на суму 172,05 грн. було додано позивачем на підтвердження сплати судового збору при зверненні до Київського окружного адміністративного суду в межах адміністративної справи №810/18/14, а квитанція від 05.11.2015 №20 на суму 487,20 грн. було додано позивачем на підтвердження сплати судового збору при зверненні до Київського окружного адміністративного суду в межах адміністративної справи №810/1402/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2014 у справі №810/18/14 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернути позивачу.

Також, вказаною ухвалою суду повернуто фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений нею судовий збір у сумі 172 грн. 05 коп.

Крім того, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі №810/1402/18 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернуто позивачу.

Суддя зазначає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не зверталась до Київського окружного адміністративного суду із клопотанням про повернення суми судового збору, сплаченої в рамках адміністративної справи №810/1402/18, однак позивача й не обмежено у часі щодо звернення з відповідним клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Таким чином, за подання кожного окремого позову, в разі відсутності пільг щодо сплати судового збору, необхідно сплатити судовий збір в розмірах та порядку, передбачених Законом України "Про судовий збір", а тому судовий збір, сплачений за подання одного адміністративного позову, не може бути використаний для підтвердження сплати судового збору за подання до суду іншого адміністративного позову, в тому числі адміністративного позову, поданого тим самим позивачем до того самого суду.

Крім того, пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, законодавством встановлено чіткий порядок повернення сплаченої суми судового збору, яка в подальшому, на розсуд особи, може бути використана для сплати судового збору за подання іншого (нового) позову. В той же час, чинним процесуальним законодавством не передбачено можливості використання суми судового збору сплаченої в межах подачі одного позову при поданні іншого позову, що є порушенням порядку сплати судового збору.

З огляду на викладене, квитанція від 05.11.2015 №20 про сплату судового збору в сумі 487,20 грн. є підтвердженням сплати судового збору за подання адміністративного позову в адміністративній справі №810/1402/18 та не може бути підтвердженням сплати судового збору за подання іншого адміністративного позову, в тому числі в адміністративній справі №320/11/19.

Також, квитанція від 30.12.2013 №54-3995 про сплату судового збору в сумі 172,05 грн. не може бути підтвердженням сплати судового збору в адміністративній справі №320/11/19, оскільки ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2014 у справі №810/18/14 повернуто фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений нею судовий збір у сумі 172 грн. 05 коп.

Отже, судовий збір за подачу даного адміністративного позову вважається не сплаченим у сумі 704,80 грн.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Цією ж статтею передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, в силу приписів абзацу 8 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, який є спеціальним законом у сфері забезпечення збору та обліку єдиного внеску, платник єдиного внеску має право оскаржити винесену територіальним органом доходів і зборів вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вимога №Ф-1381 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 6388,50 грн., яку позивач просить визнати протиправною та скасувати, винесена територіальним органом доходів і зборів 21.11.2013.

Водночас, з наведеною вище позовною заявою фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду лише 27.12.2018 (відбиток календарного штемпеля підприємства поштового зв'язку на конверті від 27.12.2018), тобто з порушенням спеціального десятиденного строку звернення до суду щодо оскарження рішень територіального органу доходів і зборів, визначеного статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, більш ніж на п'ять років.

З огляду на наведені вище обставини, позивачем подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку, в якій зазначено, що оскаржуване рішення отримано нею у 2013 році, однак у зв'язку відсутністю у неї коштів на сплату судового збору та сімейними обставинами (смерть родича у грудні 2015 року) вона була позбавлена можливості звернутись до суду у строки, передбачені чинним законодавством.

Разом з тим, суддею встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у період з грудня 2013 року по грудень 2018 року позивачем до позовної заяви не приєднано.

Крім того, доводи позивача про неможливість звернення до суду з позовом у наведений вище період спростовуються наведеними в автоматизованій системі КП "Діловодство спеціалізованого суду" відомостями про звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом у січні 2014 року (справа №810/18/14-а, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2014 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернути позивачу на підставі пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017), у березні 2018 року (справа №810/1402/18, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України), у червні 2018 року (справа №810/2860/18, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу посилання позивача як на причину поважності пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом на відсутність у неї коштів на сплату судового збору судом до уваги не приймаються, оскільки позивач не була позбавлена можливості звернутися до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання даної позовної заяви або звільнення від його сплати.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вказані недоліки повинні бути усунуті у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду: оригіналу документу про сплату судового збору в сумі 704,80 грн.; доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду протягом грудня 2013 року - грудня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 123, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Балаклицький А. І.