Справа № 240/4761/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м.Житомир справа № 240/4761/18

категорія 5.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області до Житомирської обласної ради, третя особа - Житомирська обласна державна адміністрація про визнання протиправними та нечинними п.1 Додатку №1 та Додатку №2 до рішення від 26.07.2018 №1123,

встановив:

Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та нечинним пункт 1 Додатку №1 (Перспективний план формування територій громад Житомирської області) до рішення Житомирської обласної ради від 26 липня 2018 року №1123 "Про схвалення у новій редакції перспективного плану формування територій громад Житомирської області" в частині віднесення Городоцької територіальної громади до Вишевицької територіальної громади;

- визнати протиправним та нечинним Додаток №2 до рішення Житомирської обласної ради від 26 липня 2018 року №1123 "Про схвалення у новій редакції перспективного плану формування територій громад Житомирської області" в частині віднесення с.Городок до Вишевицької територіальної громади.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.07.2018 на 17 сесії VII скликання Житомирської обласної ради було прийнято рішення №1123 "Про схвалення у новій редакції перспективного плану формування територій громад Житомирської області". Позивач не погоджується з рішенням ради в частині віднесення Городоцької територіальної громади та с.Городок Радомишльського району Житомирської області до Вишевицької територіальної громади. Зазначено, що таке рішення ради порушує право громади, встановлене Законом України "Про добровільне об'єднання територіальних громад".

В судових засіданнях представник позивача позов підтримував та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.37-40 т.2).

Протокольною ухвалою в судовому засіданні від 05.11.2018 Житомирську обласну державну адміністрацію залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях по справі (а.с.57-61 т.1).

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Верховної Ради України від 05.07.2012 №5173-6 населеному пункту Радомишльського району Житомирської області присвоєно найменування селище Городок (а.с.17 т.1).

Рішенням Житомирської обласної ради від 26 липня 2018 року №1123 схвалено у новій редакції перспективний план формування територій громад Житомирської області. Так у пункті 1 рішення зазначено: "викласти у новій редакції перспективний план формування територій громад Житомирської області, схвалений рішенням обласної ради від 28.05.15 №1495, зі змінами, та затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 45-р, згідно з додатками 1, 2" (а.с.47 т.1).

Додатком 1 до рішення є Перспективний план формування територій громад Житомирської області, в якому визначено Вишевицьку територіальну громаду, з адміністративно-територіальним центром у с.Вишевичі Радомишльського р-ну Житомирської обл., до складу якої включено наступні територіальні громади: Вишевицьку, Білокриницьку, Вепринську, Городоцьку, Іршанську, Макалевицьку, Межиріцьку (а.с.48-61 т.1).

Додатком 2 до Рішення визначено: паспорт Вишевицької сільської об'єднаної територіальної громади, центр - с.Вишевичі та аналітичну записку щодо Вишевицької сільської об'єднаної територіальної громади (а.с.241-243 т.1).

Як видно з матеріалів справи, рішенням 32 сесії 1 скликання Городоцької селищної ради від 22.07.2015 №163 надано згоду на добровільне об'єднання з громадою Білокриницької селищної ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок (а.с.3 т.2)

В подальшому рішенням 18 сесії 2 скликання Городоцької селищної ради від 26.04.2017 № 155 надано згоду на добровільне об'єднання територіальних громад Городоцької селищної ради, Білокриницької селищної ради, Кримоцької сільської ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок (а.с.4 т.2).

Рішенням 20 сесії 7 скликання Білокриницької селищної ради від 21.07.2017 надано згоду на добровільне об'єднання громад смт.Біла Криниця та с.Осів Білокриницької селищної ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок (а.с.5 т.2).

На підставі вказаного рішення Городоцької селищної ради 21 сесії 2 скликання від 19.10.2017 №176 вирішено об'єднатися з територіальною громадою смт.Біла Криниця та с. Осів Білокриницької селищної ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок. Доручено селищному голові ОСОБА_4 звернутись до Житомирської обласної ради з клопотанням про утворення Городоцької територіальної громади (а.с.6 т.2).

Рішенням виконавчого комітету Городоцької селищної ради від 06.08.2018 №22 уповноважено селищного голову ОСОБА_4 звернутись з листом до Житомирської обласної ради щодо внесення змін до Перспективного плану формування територіальних громад, та надати можливість утворити Городоцьку об'єднану територіальну громаду у складі Білокриницької селищної ради та Городоцької селищної ради (а.с.7 т.2).

Листом від 07.08.2018 №387 Городоцька селищна рада в особі селищного голови ОСОБА_4 звернулась до голови Житомирської обласної ради ОСОБА_5 з проханням внести зміни до рішення 17 сесії №1123 від 26.07.18. Зокрема просила створити умови для об'єднання Городоцької та Білокриницької селищних рад з метою створення Городоцької територіальної громади (а.с.8 т.2).

Не погоджуючись з рішенням Житомирської обласної ради від 26 липня 2018 року №1123, позивач стверджує, що його права, визначені Законом України "Про добровільне об'єднання територіальних громад" порушені, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями частини 1 статті 5 Закону України "Про добровільне об'єднання територіальних громад" від 05.02.2015 N 157-VIII (далі - Закон N 157-VIII) визначено перелік суб'єктів, які можуть бути ініціаторами добровільного об'єднання територіальних громад сіл, селищ, міст: сільський, селищний, міський голова; не менш як третина депутатів від загального складу сільської, селищної, міської ради; члени територіальної громади в порядку місцевої ініціативи; органи самоорганізації населення відповідної території (за умови представлення ними інтересів не менш як третини членів відповідної територіальної громади).

Разом із цим згідно ч.3 ст.11 Закону N 157-VIII перспективний план набирає своєї юридичної сили після затвердження Кабінетом Міністрів України.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених Законом.

Згідно з частинами 1-2 статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.2 Закону N 157-VIII добровільне об'єднання територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється з дотриманням таких принципів: конституційності та законності; добровільності; економічної ефективності; державної підтримки; повсюдності місцевого самоврядування; прозорості та відкритості; відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.4 вказаного Закону добровільне об'єднання територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється з дотриманням таких умов:

1) у складі об'єднаної територіальної громади не може існувати іншої територіальної громади, яка має свій представницький орган місцевого самоврядування;

2) територія об'єднаної територіальної громади має бути нерозривною, межі об'єднаної територіальної громади визначаються по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об'єдналися;

3) об'єднана територіальна громада має бути розташована в межах території Автономної Республіки Крим, однієї області;

4) при прийнятті рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад беруться до уваги історичні, природні, етнічні, культурні та інші чинники, що впливають на соціально-економічний розвиток об'єднаної територіальної громади;

5) якість та доступність публічних послуг, що надаються в об'єднаній територіальній громаді, не можуть бути нижчими, ніж до об'єднання.

Статтею 7 Закону N 157-VIII передбачено, що проекти рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад повинні, зокрема, містити:

1) перелік територіальних громад, що об'єднуються, із зазначенням відповідних населених пунктів;

2) визначення адміністративного центру об'єднаної територіальної громади та її найменування;

3) план організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону N 157-VIII об'єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об'єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону.

Приписами ч.2 ст.8 Закону N 157-VIII визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об'єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об'єднаною територіальною громадою.

Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об'єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об'єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об'єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону N 157-VIII об'єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов'язків територіальних громад, що об'єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об'єднаною територіальною громадою. У разі об'єднання всіх територіальних громад одного району в одну об'єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об'єднаної територіальної громади, а повязані з таким майном права та обов'язки належать об'єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою обєднаною територіальною громадою.

Частинами 2-3 статті 11 Закону N 157-VIII передбачено, що методика формування спроможних територіальних громад розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері територіальної організації влади, адміністративно-територіального устрою, розвитку місцевого самоврядування, та затверджується Кабінетом Міністрів України.

Перспективний план формування територій громад Автономної Республіки Крим, області схвалюється відповідно Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною радою за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідної обласної державної адміністрації та затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2015 затверджено Методику формування спроможних територіальних громад, так п.4 передбачено, що формування спроможних територіальних громад відбувається шляхом: розроблення Радою міністрів Автономної Республіки Крим, облдержадміністрацією проекту перспективного плану; схвалення проекту перспективного плану Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною радою; затвердження Кабінетом Міністрів України перспективних планів; добровільного об'єднання територіальних громад; добровільного приєднання до об'єднаної територіальної громади, визнаної спроможною відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України ''Про добровільне об'єднання територіальних громад'', суміжної сільської, селищної територіальної громади, яка відповідно до перспективного плану формування територій громад Автономної Республіки Крим, області належить до цієї об'єднаної територіальної громади; формування органів місцевого самоврядування спроможних територіальних громад.

Пунктом 6 Методики визначено, що одним з найпріоритетніших принципів при формуванні спроможних територіальних громад є те, що зони доступності потенційних адміністративних центрів спроможних територіальних громад визначаються з урахуванням доступності послуг у відповідних сферах, зокрема часу прибуття для надання швидкої медичної допомоги у невідкладних випадках та пожежної допомоги, що не має перевищувати 30 хвилин.

У відповідності до пункту 10 Методики з метою забезпечення відкритості та прозорості роботи з розроблення проекту перспективного плану може утворюватися робоча група, до складу якої входять представники Ради міністрів Автономної Республіки Крим, облдержадміністрації, відповідних органів місцевого самоврядування, органів самоорганізації населення та громадськості.

Пунктом 11 Методики визначено, що з метою врахування інтересів територіальних громад під час розроблення проекту перспективного плану уповноважені Радою міністрів Автономної Республіки Крим, облдержадміністрацією посадові особи проводять консультації з уповноваженими представниками органів місцевого самоврядування та їх асоціацій, а також субєктами господарювання та їх громадськими обєднаннями.

За результатами консультацій оформляється протокол.

Консультації проводяться під час: визначення переліку територіальних громад, що можуть увійти до складу спроможної територіальної громади; визначення переліку територіальних громад, території яких не охоплюються зонами доступності потенційних адміністративних центрів; визначення меж територій спроможних територіальних громад.

Консультації проводяться насамперед з представниками територіальних громад, території яких охоплюються зонами доступності кількох потенційних адміністративних центрів.

За результатами консультацій та на підставі рішень органів місцевого самоврядування визначається потенційний адміністративний центр спроможної територіальної громади.

У відповідності до пункту 12 Методики, якщо в процесі розроблення проекту перспективного плану після проведення консультацій виникла необхідність внесення до нього змін, проводяться додаткові консультації.

Як встановлено судом, листом №387 від 07.08.2018 селищний голова Городоцької селищної ради ОСОБА_4 звернувся до голови Житомирської обласної ради ОСОБА_5 з проханням внести зміни до рішення 17 сесії №1123. Зокрема просив створити умови для об'єднання Городоцької та Білокриницької селищних рад з метою створення Городоцької територіальної громади.

В обґрунтування об'єктивної неможливості створення територіальної громади з адміністративним центром в селі Вишевичі позивачем зазначено ускладнене та віддалене автомобільне сполучення. Так, позивач зазначив, що між с.Вишевичі та смт.Городок відсутні будь-які дороги та мости. Окремі грунтові дороги існують, проте більшу частину року вони не придатні для використання через розливи річки Тетерів.

Суд звертає увагу, що Городоцька селищна рада не вчинила жодних дій щодо виконання рішень 32 сесії 1 скликання Городоцької селищної ради від 22.07.2015 №163, яким надано згоду на добровільне об'єднання з громадою Білокриницької селищної ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок, 18 сесії 2 скликання Городоцької селищної ради від 26.04.2017 № 155, яким надано згоду на добровільне об'єднання територіальних громад Городоцької селищної ради, Білокриницької селищної ради, Кримоцької сільської ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок, 20 сесії 7 скликання Білокриницької селищної ради від 21.07.2017, яким надано згоду на добровільне об'єднання громад смт.Біла Криниця та с.Осів Білокриницької селищної ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок, 21 сесії 2 скликання від 19.10.2017 №176, яким вирішено об'єднатися з територіальною громадою смт.Біла Криниця та с.Осів Білокриницької селищної ради в Городоцьку територіальну громаду з адміністративним центром в смт.Городок (а.с.3-6 т.2).

Як зазначив представник позивача, підготовчі дії з метою створення територіальної громади з адміністративним центром в смт.Городок здійснюються і досі.

Водночас представник відповідача стверджує, що прийняттю вказаного рішення передувало вивчення підстав для його прийняття регіональною робочою групою з розроблення перспективного плану формування територіальних громад Житомирської області, утвореної спільним розпорядженням голови Житомирської обласної ради та Житомирської обласної державної адміністрації від 15.05.18 №187/17 (а.с.65 т.2).

Так, відповідно до п.3 ст.7 Закону України "Про добровільне об'єднання територіальних громад", схвалені сільськими, селищними, міськими радами проекти рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад у п'ятиденний строк подаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній державній адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України.

Однак, доказів подання до обласної ради та адміністрації проектів рішень рад, які б ініціювали згоду на добровільне об'єднання в Городоцьку територіальну громаду суду не надано.

Суд звертає увагу, що на підставі норм статті 11 Закону України "Про добровільне об'єднання громадян" перспективний план формування територій громад Автономної Республіки Крим, області схвалюється відповідно Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною радою за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідної обласної державної адміністрації та затверджується Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма кореспондується з пунктом 14 Методики, яким визначено, що проект перспективного плану схвалюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною обласною радою та вноситься в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України разом з паспортами спроможних територіальних громад для його затвердження.

Таким чином, рішення про схвалення у новій редакції перспективного плану не є остаточним рішенням до виконання. Вказана позиція висловлена і у листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та Житлово-комунального господарства України від 01.09.16 №7/13-10903, де, зокрема зазначається, що Закон України "Про добровільне об'єднання територіальних громад" не зобов'язує територіальні громади об'єднуватись лише відповідно до перспективного плану формування територій області і не встановлюють будь-яких обмежень.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято з урахуванням рекомендацій постійних комісій обласної ради, які відповідно до статті 104 Регламенту роботи обласної ради VII скликання є органами ради, що обираються з числа її депутатів для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до їх відання, здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо, позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 7 лютого 2017 року у справі №800/45/16 та підтримано Верховним Судом у постанові від 11 травня 2018 року у справі №766/7172/17.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, доводи, наведені позивачем не спростовують законності оскаржуваного рішення в частині та не підтверджують порушення його прав.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, з урахуванням відсутності доведеного порушення прав позивача у вказаних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання протиправним п.1 Додатку №1 та Додатку №2 до рішення Житомирської обласної ради від 26.07.2018 №1123.

З урахуванням відмови у задоволенні позову Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову Городоцької селищної ради Радомишльського району Житомирської області (вул.Поштова,23, смт.Городок, Радомишльський район, Житомирська область, 12265, ) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.А. Панкеєва

Повне судове рішення складене 04 січня 2019 року