Справа № 205/6224/15-а
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/6224/15-а
Єдиний унікальний номер 205/6224/15а
Провадження 2а/205/8/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Приходченко О.С.,

при секретарі - Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язанні вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Управління ПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Нижного А.В. від 02 вересня 2015 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року провадження в адміністративній справі було зупинено.

04 квітня 2018 року позивачем позовні вимоги було уточнено.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року провадження в адміністративній справі поновлено та призначено судове засідання у справі на 23 квітня 2018 року о 09 годині 40 хвилин.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03 квітня 2018 року, у зв'язку із тривалим відрядженням судді Нижного А.В., справу передано до провадження судді Приходченко О.С.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2018 року адміністративну справу прийнято до розгляду.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що постановою ВРУ від 25 грудня 2014 року вона звільнена з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у відставку. Розпорядженням ПФУ у Ленінському районі м. Дніпропетровська № 193710 з 31 грудня 2014 року позивачеві було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90% від заробітної плати судді, що працює, яке з лютого 2015 року було оподатковане податком. Ставка податку у 2015 році становила 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих у виді довічного грошового утримання, крім того, її довічне грошове утримання було оподатковане військовим збором у розмірі 1,5 відсотка. З 01 липня 2017 року по 01 березня 2018 року ставка податку становить 18 відсотків та 1,5 відсотків військового збору. 26 серпня 2015 року позивач звернулася до УПФУ України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок призначеного їй грошового утримання та звільнення від сплати податків, проте їй було відмовлено. Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року визнано неконституційним оподаткування щомісячного грошового утримання суддів та таким, що зменшує його розмір та знижує досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 лютого 2015 року по 01 березня 2018 року щодо повернення стягнутих податків; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату стягнутого з позивача щомісячного грошового утримання судді починаючи з 01 лютого 2015 року по 01 березня 2018 року; зобов'язати відповідача здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачеві без утримання податків, а також рішення в частині перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді звернути до негайного виконання. У заяві від 13 липня 2018 року позивач просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до чинного ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включаються суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року. Вказана правова норма не застосовується лише до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Посилання позивача на визначення довічного грошового утримання як виплати, звільненої від сплати податків, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки положення п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ неконституційними не визнавалися, а висновки про КСУ, на які посилається позивач, ґрунтувалися на аналізі норм законодавства станом на 2005 рік. Зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Верховної Ради України № 59-VІІI від 25 грудня 2014 року наказом в.о. голови апеляційного суду Дніпропетровської області № 229-К від 30 грудня 2014 року ОСОБА_2 було відраховано зі штату суду апеляційного суду Дніпропетровської області (а.с. 4).

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 7-03-С від 15 січня 2015 року зарплата ОСОБА_1, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 24 116 гривень 40 коп. (а.с. 5).

26 серпня 2018 року позивач звернулася до УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська з заявою про звільнення від сплати податків.

Листом УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська № Л-112/15ос від 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та звільнення від сплати податків з посиланням на норми Податкового кодексу України (а.с. 17-18).

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема суддів у відставці, які викладено ним у рішеннях від 20.03.2002 р., № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р., № 19-рп/2004, від 11.10.2005 р., № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р., № Ю-рп/2008., від 03.06.2013 р., № 3-рп/2013.

Крім того, Конституційний Суд України своїм рішенням від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнав неконституційними положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, скасування права судді у відставці на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді.

Розмір виплачуваного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що зумовлює проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці при зміні розміру суддівської винагороди працюючого судді.

Конституційний Суд України 08 червня 2016 року своїм рішенням № 4-рп/2016 визнав неконституційними положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, скасування права судді у відставці на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-19 від 07.12.2017 р. встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 1 312 грн. на місяць.

Статтею 164.2.19 Податкового кодексу України передбачено, що суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із Законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, такі пенсії, щомісячне довічне грошове утримання підлягають оподаткуванню. Базою оподаткування є розмір, який перевищує 13 200 грн. на місяць. Ставка податку на доходи фізичних осіб складає 18 %, воєнний збір - 1,5% бази оподаткування.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Абзацом 2 ч. 2 Рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином дії відповідача щодо оподаткування довічного грошового утримання судді у відставці судом можуть бути визнані протиправними з моменту визнання Рішенням КСУ положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України таким, що є неконституційним, тобто з 27 лютого 2018 року.

Разом з тим, як вбачається з заявлених позивачем вимог, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 лютого 2015 року по 01 березня 2018 року щодо повернення стягнутих податків.

Згідно із ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Письмову відмову в проведенні зазначеного вище перерахунку позивачу було надано 03 вересня 2015 року (а.с. 17-18).

Згодом позивач не зверталася до відповідача із заявою про проведення перерахунку, а тому підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 вересня 2015 року по 01 березня 2018 року немає, оскільки письмової відмови з боку відповідача за цей період не було.

Що стосується аналогічних вимог за період з 01 лютого 2015 року по 03 вересня 2015 року, то вони задоволенню не підлягають, оскільки протягом зазначеного періоду норма абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПКУ діяла і була визнана неконституційною лише 27 лютого 2018 року.

У зв'язку з тим, що вимоги про визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають, також не можуть бути задоволені вимоги про зобов'язання вчинити певні дії.

З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено, судовий збір у розмірі 73 гривень 08 коп. (а.с. 1), який було нею сплачено при подачі позову до суду, підлягає віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 58 Конституції України, Рішенням КСУ від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018, Рішенням КСУ №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року, ст.ст. 5, 76, 77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: 49018, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження за адресою: 49126, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) про визнання протиправною відмови в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.С. Приходченко