Справа № 2а-0770/1844/12
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2018 року м. Ужгород№ 2a-0770/1844/12
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представник позивача - не з'явився;

представника відповідача - Петрова О.М.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області від 29.05.2012 року №№000072/22-0/32890828 та № 73/22-0/32890828, стягнення судових витрат по справі з Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Ужгородською МДПІ в Закарпатській області були направлені позивачу податкові повідомлення-рішення від 29.05.2012 р. №000072/22-0/32890828 про зменшення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2701716,0 грн. та №73/22-0/32890828 про збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість у розмірі 2917183,0 грн. і нарахування штрафних санкцій у розмірі 52200,0 грн. 30 травня 2012 року позивач отримав зазначені повідомлення-рішення, однак не згідний з даними акту перевірки в частині що стосується заявлених претензій з податку на додану вартість та вказаними повідомленнями-рішеннями, а тому в обґрунтування своїх доводів наводить наступне: відповідно до ст. 19 Конституції України органи держаної влади та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач вважає, що відповідно до пунктів 200.6 та 200.7 Податкового кодексу платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів. Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Таким чином, даною правовою нормою визначено порядок дій платника податку з моменту виникнення права на відшкодування, зокрема, право платника при прийнятті рішення про повернення, на подання заяви про відшкодування. Зменшення відповідачем сум задекларованого позивачем податкового кредиту та збільшення податкових зобов'язань позивача, зокрема за червень 2011 року, суперечить вимогам п. 200.3, п. 200.4, п. 200.6., п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України. Прийняття рішення від 29.05.2012р. № 000072/22-0/32890828, згідно якого позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування, що спричинило зарахування суми бюджетного відшкодування в наступних податкових періодах, виключає збільшення податкових зобов'язань позивача, адже сума податкових зобов'язань повинна бути зменшена на суму податкового кредиту. Відповідачем в акті перевірки не наведено обґрунтований розрахунок збільшення податкових зобов'язань та виключення від'ємного значення податку за додану вартість, що впливало на визначення зобов'язань за основний період - червень 2011 року, що свідчить про довільне визначення зобов'язання з ПДВ, приховування та перекручування даних податкового обліку, маніпулювання з карткою особового рахунку позивача з метою перешкоджання нарахування позивачу відшкодування з податку на додану вартість. У зв'язку з цим, на думку позивача, Податковим кодексом не передбачено можливості зміни визначеного напрямку відшкодування у зв'язку з невиконанням податковим органом обов'язків щодо відшкодування, а тому вказані податкові повідомлення-рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Податковим повідомленням рішенням від 29.05.2012 року № 000072/22-0/32890828 Ужгородською МДПІ Закарпатської області у зв'язку із порушенням п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації позивача, що спричинило збільшення відповідачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальному розмірі 2701716 грн. Податковий орган вважає, що відповідно до п. 200.14 ст. 200 ПК України ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» добровільно відмовилось від отримання суми заниження в розмірі 2 701 176 грн. як бюджетного відшкодування, зазначене сума підлягає врахуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Податковим повідомленням - рішенням від 29.05.2012 року № 73/22-0/32890828 Ужгородською МДПІ Закарпатської області встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України та збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість на загальну суму 2 969 383 грн., з них 2 917 183 грн. податкових зобов'язань, 52 200 грн. штрафних санкцій.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач оскаржив таке в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" було залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В подальшому позивач подав касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» задоволено частково; постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Вказане рішення суду касаційної інстанції обґрунтоване тим, що під час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій не враховано обставини для з'ясування правомірності збільшення податковим органом грошового зобов'язання з податку на додану вартість. Крім цього, суд касаційної інстанції у своїй ухвалі зазначив, що в акті перевірки не наведено розрахунок збільшення податкових зобов'язань та виключення від'ємного значення з податку на додану вартість, тоді як акт перевірки містить перелік норм податкового законодавства без зазначення конкретних обставин. Також судами попередніх інстанцій підлягає з'ясуванню питання узгодження грошових зобов'язань, визначених за наслідками попередніх перевірок, а саме 14.10.2012р. (акт №1218/1502) та від 18.01.2012р. (акт №42/1502). Зважаючи на викладені обставини, суд касаційної інстанції прийшов до переконливого висновку, що судами не з'ясовані всі обставини справи і їм не надана правильна юридична оцінка.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи в судове не з'явився повторно, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Крім цього, суд також зазначає, що судом неодноразово відкладався розгляд справи у зв'язку із поданим позивачем клопотанням про надання додаткових доказів, а саме податкової накладної від 27.09.2011 року №285/014 і судові засідання відкладались 04.07.2018 року, 07.08.2018 року, 23.10.2018 року, та 16.11.2018 року. Однак така податкова накладна позивачем до суду не подана і на день розгляду справи по суті позовних вимог.

В судові засідання призначені на 16.11.2018 року та 05.12.2018 року позивачем були надіслані клопотання про відкладення судових засідань, однак ухвалами суду, які занесені до протоколів судових засідань за відповідні дати у задоволенні клопотань було відмовлено з огляду на їх необґрунтованість, відтак 05.12.2018 року судом розглянуто справу за відсутності позивача, який повторно не з'явився без поважних причин в судове засідання на підставі ч.1, ч. 5ст. 205 КАС України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечила з підстав вкладених у відзиві на позовну заяву, при цьому пояснивши, що посадовими особами ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» при проведенні перевірки правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, не представлено податкову накладну від 27.09.2012 №285/014 року у сумі ПДВ 427590,0 грн. В порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 427 590,0 грн., що не підтверджена податковою накладною, а саме: від 27.09.2011 №285/014ТОВ "Живиця Плюс" (код 33208356) на суму 2565540,0грн. (ПДВ 427590,00грн.). Крім цього, перевіркою відображених за рядком 16 розділу ІІ податкових декларацій з ПДВ «Коригування на основі попередніх звітних періодів (+ чи -)» показників за період з 01.01.2009 по 31.12.2011 рр. у загальній сумі «-» 32399 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди (згідно додатку №4 до акту перевірки). Так, підприємством у розділі ІІ «Податковий кредит» декларацій з ПДВ за період перевірки у р.16.1 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» у зв'язку із самостійним виправленням помилки відображено коригування ПДВ у сумі «+» 98759 грн., у р.16.2 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» відповідно до п.4.5 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР відображено коригування ПДВ у сумі «-» 81134 грн., у р.16.4 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» в інших випадках відображено коригування ПДВ у сумі «-» 50024 грн. Додаток № 1 до податкових декларацій у зв'язку з коригуванням подано. Враховуючи встановлені в ході проведення перевірки порушення, представник відповідача зазначила, що Ужгородська МДПІ Закарпатської області ДПС правомірно та у відповідності до норм чинного податкового законодавства прийняла податкове повідомлення-рішення від 29.05.2012р. №73/22-0/32890828 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 969 383,00грн. та податкове повідомлення - рішення від 29.05.2012р. №000072/22-0/32890828 про збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2 701 716,00грн.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи, відповідно до ухвали, яка занесена до журналу судового засідання від 08.02.2018 року, судом було задоволено клопотання представника відповідача про заміну відповідача по справі на його правонаступника, а саме на Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року судом встановлено наступне.

Працівниками Ужгородської МДПІ Закарпатської області ДПС було проведено виїзну планову перевірку ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р., про що складено акт перевірки від 15.05.2012 року № 311/22-0/32890828 (Т.1 а.с. 7 - 66).

За результатами проведеної перевірки (акт перевірки від 15.05.2012 року № 311/22-0/32890828) встановлено порушення:

- пп.7.7.1, пп.. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97 - ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями), 200.4., п.200.6 та п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), встановлено заниження ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» суми бюджетного відшкодування на загальну суму 2795942 грн.

- п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями та п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД», встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті за період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. в сумі 2951748 грн.;

- п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями та п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД», встановлено завищення від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в сумі 3234149,00 грн.

За період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 2345498 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року не встановлено їх заниження або завищення.

За період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року СД: ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 5510432 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року встановлено його завищення всього у сумі 440595 грн., в тому числі за березень 2009 року в сумі 1346 грн., за червень 2009 року в сумі 1042 грн., за березень 2011 року в сумі 1204 грн., за серпень 2011 року в сумі 9413 грн., за вересень 2011 року в сумі 427590 грн..

За результатами проведеної перевірки та встановлених порушень чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 29.05.2012р. №73/22-0/32890828 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 969 383,00грн. та податкове повідомлення - рішення від 29.05.2012р. №000072/22-0/32890828 про збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2 701 716,00грн.(Т.1 а.с. 5-6).

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду за захистом, як він вважає, свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів перевірки ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» у перевіреному періоді, виходячи із виробничої необхідності заключено договори оренди майна №1/04/08 від 01.04.2008 року та №1/04/09 від 01.03.2009 року із ТОВ «Еліт-Вуд» згідно яких, орендодавець ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД Передає, а орендар - ТОВ «Еліт-Вуд» бере у тимчасове платне володіння та користування споруди з переліком визначеним відповідно у додатку до угод №1. Згідно із переліком майна, що орендується, у платне тимчасове користування та володіння товариству «Еліт-Вуд» передано - автонавантажувач Альбатрос D-50.48 в кількості 1 шт., первісною вартістю 200 183,59 грн., та автонавантажувач KOMATSU FD 25 T-16 в кількості 1 шт. первісною вартістю 112 754,3 грн. Підтвердженням фактичної передачі вказаних механізмів слугують акти прийому передачі обладнання та майна, які є невід'ємною частиною зазначених угод, підписаних обома сторонами - акт приймання-передачі основних засобів від 01.04.2008 року та акт приймання-передачі основних засобів від 01.03.2009 року.

Таким чином, у перевіреному періоді фактичне використання у власній господарській діяльності вищенаведених автонавантажувачів здійснював орендар - ТОВ «Еліт-Вуд».

Відповідно до п. 1.18 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 року №283/97-ВР зі змінами і доповненнями визначено, що:

- лізингова (орендна) операція - господарська операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної чи юридичної особи (орендодавця), що передбачає надання основних фондів або землі у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за орендну плату та на визначений строк. Операції лізингу (оренди) цілісних майнових комплексів державних підприємств регулюються відповідним законодавством.

Лізингові (орендні) операції здійснюються у вигляді оперативного лізингу (оренди), фінансового лізингу (оренди), зворотного лізингу (оренди), оренди землі та оренди жилих приміщень.

Відповідно до пп. 1.18.1 п. 1.18 ст. 1 оперативний лізинг (оренда) господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає відповідно до договору оперативного лізингу (оренди) передання орендарю майна, що підпадає під визначення основного фонду згідно із статтею 8 цього Закону, придбаного або виготовленого орендодавцем на умовах інших, ніж передбачається фінансовим лізингом (орендою).

Згідно п. 5.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 року №283/97-ВР зі змінами та доповненнями, валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 року №283/97-ВР зі змінами та доповненнями, передбачено: - Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Перевіркою встановлено, що на протязі перевіреного періоду підприємством «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» понесено експлуатаційні витрати (споживання оливи, фільтри масляні та повітряні, шинокомплекти, послуги по обслуговуванню автонавантажувачів) на механізми - автонавантажувач Альбатрос D-50.48 та автонавантажувач KOMATSU FD 25 T-16, які фактично передані для користування іншому СПД - ТОВ «Еліт - Вуд», для використання останнім у власній господарській діяльності.

Всього на протязі перевіреного періоду підприємством «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» віднесено до складу валових витрат експлуатаційні витрати, понесені у зв'язку з роботою механізмів переданих в оренду, у сумі 18579 грн.( ПДВ 2388,00грн.)

Підприємством ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» до перевірки не надано видаткові накладні по вищевказаним постачальникам у загальній сумі 18579 грн.

Відповідно до пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» в порушення пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» завищено податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 2388,0 грн., а саме: - за березень місяць 2009 року у сумі 1346,0 грн.; - за серпень місяць 2009 року у сумі 1042,00 грн.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за вересень місяць 2011 року суму ПДВ в розмірі 427590,00 грн. за податковою накладною № 285/014 від 27.09.2011 року, що підтверджено представленим до перевірки реєстром отриманих податкових накладних.

Однак, посадовими особами ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» при проведенні перевірки правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість, не представлено податкову накладну від 27.09.2012 №285/014 року у сумі ПДВ 427590,0 грн. Дану податкову накладну, як таку не було надано і суду для огляду в судовому засіданні, у зв'язку з чим судом неодноразово відкладались судові засідання в даній адміністративній справі.

В порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 427590,00 грн., що не підтверджена податковою накладною, а саме: від 27.09.2011 №285/014 ТОВ "Живиця Плюс" (код 33208356) на суму 2565540,0грн. (ПДВ 427590,00грн.).

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Перевіркою відображених за рядком 16 розділу ІІ податкових декларацій з ПДВ «Коригування на основі попередніх звітних періодів (+ чи -)» показників за період з 01.01.2009 по 31.12.2011 рр. у загальній сумі «-» 32399 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди (згідно додатку №4 до акту перевірки). Крім того, підприємством у розділі ІІ «Податковий кредит» декларацій з ПДВ за період перевірки у р.16.1 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» у звязку із самостійним виправленням помилки відображено коригування ПДВ у сумі «+» 98759 грн., у р.16.2 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» відповідно до п.4.5 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР відображено коригування ПДВ у сумі «-» 81134 грн., у р.16.4 «Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди» в інших випадках відображено коригування ПДВ у сумі «-» 50024 грн. Додаток № 1 до податкових декларацій у зв'язку з коригуванням подано.

Згідно з п. 192.1. ст. 192. Податкового кодексу України №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

У відповідності до пп. 192.1.1. вищезазначеної статті якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку ? постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Пунктом 192.3. цієї статті визначено, що результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби.

Згідно представленого до перевірки розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від 31.12.2011 року у сумі ПДВ «-» 1204,74 грн. до податкової накладної №23 від 31.03.2011 року, та розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №2 від 31.12.2011 року у сумі ПДВ «-» 9412,54 грн. до податкової накладної №2 від 10.08.2011 року, в порушення п. 191.1 та п. 192.3 Податкового кодексу України №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД», завищено суму податкового кредиту в розмірі 10617,0 грн., в тому числі за: - березень місяць 2011 року - 1204,47 грн.; - серпень місяць 2011 року - 9412,54 грн.

За період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 26286 грн. та податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню у сумі 327570 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті за період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. встановлено його заниження у сумі 2951748 грн., в тому числі по періодам: - за травень 2009 року в сумі 20838 грн.; - за червень 2009 року в сумі 27254 грн.; - за липень 2009 року в сумі 7577 грн.; - за жовтень 2009 року в сумі 3289 грн.; - за січень 2010 року в сумі 24235 грн.; - за лютий 2010 року в сумі 7041 грн.; - за червень 2011 року в сумі 2708387,0 грн.; - жовтень 2011 року в сумі 153127,00 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість (визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2009 по 31.12.2011) встановлено заниження позитивного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в сумі 2388,00 грн., в т. ч. за березень 2009 року в сумі 1346,0 грн., за червень 2009 року в сумі 1042,00 грн., та завищення від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в сумі 438207,00 грн., в т. ч. за березень місяць 2011 року в сумі 1204,00 грн.; за серпень 2011 року в сумі 9413,00 грн., за вересень 2011 року в сумі 427590,00 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року встановлено його заниження всього у сумі 2795942 грн.

У зв'язку із винесеними рішеннями ф. «В2» за червень 2011 року на загальну суму 47386,0 грн. згідно акту камеральної перевірки №1218/1502 від 14.10.2012р. та враховуючи дані документальної перевірки платником занижено суму податку на додану вартість, що підлягала сплаті за червень 2011 року в сумі 47386,0 грн.

У зв'язку із винесеними рішеннями ф. «В2» за жовтень 2011 року на загальну суму 554378,0 грн. згідно акту №42/1502 від 18.01.2012р. та враховуючи дані документальної перевірки платником занижено суму податку на додану вартість, що підлягала сплаті за жовтень 2011 року в сумі 153127,0 грн.

Відповідно до п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

В порушення п.200.1 п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» завищило суму бюджетного відшкодування за серпень 2011 року в сумі 47386 грн. (згідно Акта камеральної перевірки від 14.10.2011р. №1218/1502 винесено рішення ф. «В1» від 14.10.2011р. № на суму 47386 грн. та застосовано відповідні штрафні санкції).

Згідно п.п. 7.7.1., 7.7.2. п.7.7. ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97 - ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3. с..200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

Відповідно до абзацу «а» п.200.14. ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ, «якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для їх вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6. цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодах.»

Відповідно п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ «платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.»

Так як платник не скористався правом заявити суму бюджетного відшкодування, фактично сплачену у попередньому періоді у поточній податковій декларації або уточнюючих розрахунках податкових зобов"язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з податку на додану вартість відповідного податкового періоду, то суми ПДВ згідно з п.200.6, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) зараховуються у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів.

Для встановлення правильності формування суми ПДВ, яка належить бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок, перевіркою проведено аналіз фактично сплаченої отримувачем товарів (послуг) суми податку на додану вартість у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) згідно додатків (8-24).

Враховуючи результати актів камеральних перевірок сум ПДВ, заявлених до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника податку, документальною перевіркою в порушення пп.7.7.1, пп.. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97 - ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями), 200.4., п.200.6 та п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) встановлено заниження ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» суми бюджетного відшкодування на загальну суму 2795942 грн.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно п.п. 7.7.1., 7.7.2. п.7.7. ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97 - ВР «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до 200.1. Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В порушення п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями та п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» занизило суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті за період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. в сумі 2951748 грн.

Крім того, платник в порушення п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями та п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями занизив позитивне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в сумі 2388,00 грн., в т. ч. за березень 2009 року в сумі 1346,0 грн., за червень 2009 року в сумі 1042,00 грн., та завищив від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в сумі 438207,00 грн., в т. ч. за березень місяць 2011 року в сумі 1204,00 грн.; за серпень 2011 року в сумі 9413,00 грн., за вересень 2011 року в сумі 427590,00 грн.

Пунктом 123.1 статті 123 Кодексу передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Окрім вищенаведеного, суд зазначає, що перевіркою встановлено (арк.40-43 акту перевірки), та в ході судового розгляду не спростовано позивачем, фактичну сплату отримувачем товарів (послуг) суми податку на додану вартість у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів, внаслідок чого у позивача виникало право на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 2701716,0 грн., в тому числі: за листопад 2009 року - 20985 грн.; за грудень 2009 року - 88166 грн.; за березень 2010 року - 2327 грн.; за квітень 2010 року - 131226 грн.; за травень 2010 року - 162645 грн.; за червень 2010 року - 49657 грн.; за липень 2010 року - 17021 грн.; за серпень 2010 року - 91160 грн.; за вересень 2010 року - 82615 грн.; за жовтень 2010 року - 59151 грн.; за листопад 2010 року - 532937 грн.; за грудень 2010 року - 271455 грн.; за січень 2011 року - 129417 грн.; за лютий 2011 року - 232833 грн.; за березень 2011 року - 634717 грн.; за квітень 2011 року - 191728 грн.; за вересень 2011 року - 3676 грн.

При цьому відповідачем не було збільшено суму бюджетного відшкодування за березень 2009 року в розмірі 59661 грн. з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України.

Таким чином, правомірним є податкове повідомлення-рішення від 29.05.2012 року № 000072/22-0/32890828, яким позивачу збільшено бюджетне відшкодування на загальну суму 2701716,0 грн.

Так як платник не скористався правом заявити суму бюджетного відшкодування, фактично сплачену у попередньому періоді у поточній податковій декларації або уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з податку на додану вартість відповідного податкового періоду, то суми ПДВ згідно з п.200.6, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) зараховуються у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на норми вищевикладених статей КАС України, суд приходить до переконання, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат також відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" (Ужгородський район, с. Розівка, вул. Трудова, 2 А, ) до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Загорська, 10-а, код ЄДРПОУ 395959) про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 17.12.2018 року.

СуддяМ.М. Луцович