Справа № 320/97/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 січня 2019 року м. Київ № 320/97/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши позовну заяву Білоцерківського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Білоцерківське об’єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод гумових технічних виробів», у якому просить суд:

- стягнути з ПАТ «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» суму заборгованості по відшкодуванню витратна виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах згідно Списку №1 та Списку №2 за період грудень 2018 року в сумі 192 923,89 грн. на користь Білоцерківського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, за подання суб’єктом владних повноважень або юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII установлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень.

Предметом позову є стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 192 923,09 грн. Вказані вимоги мають очевидний майновий характер.

Таким чином, під час звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачеві належало сплатити судовий збір у розмірі 2893,85 грн.

Разом з цим, доказів сплати судового збору позивач до позовної заяви не приєднав.

Натомість позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору.

На обґрунтування даного клопотання позивач зазначив, що позбавлений можливості сплатити судовий збір, у зв’язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України “Про судовий збір”, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Доказів того, що обставини, перелік яких наведено у частині 1 статті 8 Закону України “Про судовий збір”, перешкоджають позивачеві сплатити судовий збір у розмірі, встановленому законом, позовна заява та додані до неї матеріали не містять.

Крім того, будь-яких доказів того, що майновий стан позивача виключає можливість оплати ним судових витрат позивач також не додав.

Відсутність або обмеженість бюджетних асигнувань, призначених для сплати судового збору, не є свідченням незадовільного майнового стану і не може бути підставою для надання пільг чи переваг при зверненні до суду.

Суд також бере до уваги, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ним вчинялися будь-які дії для приведення відповідної статті видатків у відповідність до фактичних потреб, як і не надано доказів, що за результатами вчинення таких дій компетентними органами були прийняті рішення про відмову у виділенні додаткового фінансування.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Пунктами 4 та 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 192 923,89 грн.

На підтвердження наявності у відповідача вказаної заборгованості позивач до позовної заяви приєднав розрахунки фактичних витрат на виплату пенсій від 11.01.2018 №362126, від 04.05.2018 №592/10, від 12.06.2018 №17921/05, від 09.07.2018 №7179, від 13.04.2018 №2193/03-2, від 03.04.2018 №1217/10, від 03.04.2018 №1202/10, від 19.01.2018 №353, від 08.06.2018 №472/04, від 19.09.2018 №25451/13, від 19.09.2018 №25452/13, від 20.09.2018 №25491/13, від 16.01.2018 №47/09-43/04, від 19.09.2018 №25425/13, якими позивачеві визначена сума виплат.

Разом з цим, доказів направлення та вручення розрахунків фактичних витрат на виплату пенсій від 11.01.2018 №362126, від 04.05.2018 №592/10, від 12.06.2018 №17921/05, від 09.07.2018 №7179, від 13.04.2018 №2193/03-2, від 03.04.2018 №1217/10, від 03.04.2018 №1202/10, від 19.01.2018 №353, від 08.06.2018 №472/04, від 19.09.2018 №25451/13, від 19.09.2018 №25452/13, від 20.09.2018 №25491/13, від 16.01.2018 №47/09-43/04, від 19.09.2018 №25425/13 відповідачеві позивач до позовної заяви не приєднав.

Отже, наявність у відповідача заборгованості, що є предметом справи, має підтверджуватись, у тому числі, доказами направлення і вручення розрахунків фактичних витрат на виплату пенсій від 11.01.2018 №362126, від 04.05.2018 №592/10, від 12.06.2018 №17921/05, від 09.07.2018 №7179, від 13.04.2018 №2193/03-2, від 03.04.2018 №1217/10, від 03.04.2018 №1202/10, від 19.01.2018 №353, від 08.06.2018 №472/04, від 19.09.2018 №25451/13, від 19.09.2018 №25452/13, від 20.09.2018 №25491/13, від 16.01.2018 №47/09-43/04, від 19.09.2018 №25425/13.

Додані до позовної заяви копії конвертів не дають змоги ідентифікувати ні дату його направлення, ні факт вручення розрахунків відповідачеві.

Згідно з пунктом 11 частини п’ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, всупереч вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, позивач у позовній заяві не зазначив власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом п'яти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду:

- оригіналу документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, що має майновий характер, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, за належними реквізитами та у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VI;

- належних доказів направлення та вручення розрахунків фактичних витрат на виплату пенсій від 11.01.2018 №362126, від 04.05.2018 №592/10, від 12.06.2018 №17921/05, від 09.07.2018 №7179, від 13.04.2018 №2193/03-2, від 03.04.2018 №1217/10, від 03.04.2018 №1202/10, від 19.01.2018 №353, від 08.06.2018 №472/04, від 19.09.2018 №25451/13, від 19.09.2018 №25452/13, від 20.09.2018 №25491/13, від 16.01.2018 №47/09-43/04, від 19.09.2018 №25425/13 відповідачеві.

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Білоцерківського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Публічного акціонерного товариства «Білоцерківський завод гумових технічних виробів» про стягнення заборгованості, - залишити без руху.

2. Позивачеві у п'ятиденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві. Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Леонтович А.М.