Справа № 0640/3493/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3493/18

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

19 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Матохнюка Д.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення №441 від 19.06.2018 року в частині відмови, зобов'язання повторно розглянути заяву,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області в якому просив:

-визнати неправомірними дії Коростишівської міської ради у відмові в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки з підстав вказаних в рішенні №441 від 19.06.2018;

- скасувати рішення Коростишівської міської ради №441 від 19.06.2018 в частині відмови в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача в його присутності відповідно до норм чинного законодавства.

20 вересня 2018 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 квітня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до Коростишівської міської ради про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі в приватну власність для ведення садівництва.

Рішенням Коростишівської міської ради №172 від 23 червня 2017 року відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах міста Коростишева для ведення садівництва, у зв'язку з тим, що зазначена у графічному матеріалі земельна ділянка відповідно до затвердженого генерального плану м.Коростишева та плану зонування території міста передбачена як зона садибної забудови, а також у зв'язку з відсутністю в натурі (на місцевості) бажаної площі земельної ділянки.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач оскаржив його суду і рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.04.2018 у справі №280/1059/17 зобов'язано Коростишівську міськраду розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.04.2017 про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі у приватну власність для ведення садівництва з участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Так, на виконання рішення суду, відповідач листом №03-26/946 від 22.05.2018 року повідомив позивача про те, що розгляд його заяви повторно буде винесено на розгляд постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів, засідання якої відбудеться 14.06.2018 о 14:00, а також вказані питання будуть винесені на розгляд 53 сесії Коростишівської міської ради 7 скликання, яке відбудеться 19.06.2018 о 10:00. У зв'язку з цим, запрошено позивача на засідання комісії.

Розпорядженням міського голови від 05.06.2018 №59 "Про скликання 53 сесії міської ради сьомого скликання" скликано 53 сесію міської ради 7 скликання 19.06.2018 о 10:00 в сесійній залі міської ради. На розгляд винесено питання, за п.1.5 про розгляд заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Дане розпорядження та оголошення було опубліковано на офіційному сайті міської ради.

За результатами повторного розгляду вказаних заяв Коростишівською міською радою прийнято рішення №441 від 19.06.2018, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (згідно наданого графічного матеріалу, на якому зображене бажане місце розташування земельної ділянки) орієнтовною площею 0,12 га в межах міста Коростишева для ведення садівництва у зв'язку з тим, що зазначена у графічному матеріалі земельна ділянка відповідно до затвердженого генерального плану м. Коростишева та плану зонування території міста передбачена як зона садибної забудови (від 1 до 2 поверхів), а також у зв'язку з відсутністю в натурі (на місцевості) бажаної площі земельної ділянки.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (Закон №280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до положень ст. 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України (ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України.

Частиною 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно ст. 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п «в» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 червня 2017 року постійною комісією з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів Коростишівської міської ради проведено виїзне засідання на місцезнаходження бажаної позивачем земельної ділянки, у зв'язку з тим, що ця земельна ділянка не відповідає затвердженому генеральному плану м.Коростишева та плану зонування території міста, оскільки зазначена територія передбачена як зона садибної забудови, а також у зв'язку з відсутністю в натурі.

Заявник був присутній на місці проведення огляду. Членами комісії були проведені контрольні проміри вздовж усієї довжини паркану (збудованого власником житлового будинку) та встановлено, що в межах населеного пункту м.Коростишева, на місцевості, відсутня площа 0,24 га (0,12 га + 0,12 га) про що складено протокол виїзного засідання від 20.06.2017 року.

Тобто, постійною комісію встановлено, що земельна ділянка, яку бажає позивач отримати у власність у межах м.Коростишева відсутня в натурі.

Крім того, відповідно до ст. 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до ст. ст. 2, 16, 17, 24, 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" інструментом регулювання планування територій є містобудівна документація на державному, регіональному і місцевому рівні. На місцевому рівні - це генеральний план міста.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням 52 сесії шостого скликання Коростишівської міської ради від 13.10.2015 №1056 затверджено Генеральний план м.Коростишева та рішенням восьмої сесії сьомого скликання від 17.03.2016 за №121 затверджено план зонування території м.Коростишева Житомирської області.

Так, відповідно до затверджених Генерального плану та Плану зонування земельні ділянки, щодо яких подано заяву позивачем від 07.04.2017 про надання дозволу на складання документації із землеустрою, площею 0,12 га для садівництва в м.Коростишеві відносяться до Житлової зони Садибної забудови Ж-1, яка визначена для розташування одноквартирних житлових будинків до 2-х поверхів включно із земельними ділянками та зблокованих одноквартирних житлових будинків на сусідніх земельних ділянках.

Таким чином, земельна ділянка, яку позивач бажає отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для передачі у приватну власність для ведення садівництва, відповідно до Генерального плану та Плану зонування м.Коростишева передбачена як зона садибної забудови, а також відсутня в натурі, що свідчить про невідповідність її місця розташування вимогам Генерального плану та містобудівної документації.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на викопіювання від 14.04.2015 №34-612-0.2-1698/2-15, оскільки воно було виготовлено ще до затвердження Генерального плану м.Коростишева рішенням Коростишівської міської ради від 13.10.2015 та плану зонування території м. Коростишева.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що у рішенні Коростишівського районного суду визнано викопіювання від 14.04.2015 №34-612-0.2-1698/2-15 належним доказом належності повноважень міської ради щодо розпорядження бажаною земельною ділянкою, оскільки рішенням Коростишівського районного суду від 12.04.2018 у справі №280/1059/17 позов ОСОБА_2 задоволено з підстав неправомірності дій міської ради щодо позбавлення його права бути присутнім при розгляді його заяви від 07.04.2017, а не як вказує позивач з підстав неправомірності відмови, викладеної у рішенні.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2018 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.