Справа № 140/2164/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2164/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі Комісія НП України, відповідач) про визнання протиправним рішення від 19.09.2018 №6/ІІ/ІІІ/4 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язання прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі поданих документів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за наявними у справі матеріалами (а.с. 1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області (ГУНП у Волинській області) від 15.02.2018 № 289 позивач капітан поліції, інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 Любомльського відділу поліції був відряджений на три місяці з 20.02.2018 до 20.05.2018 в підпорядкування Головного управління Національної поліції в Луганській області (ГУНП в Луганській області), де проходив стажування на посаді інспектора сектору превенценції Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області. Під час проходження стажування систематично залучався до несення служби з охорони публічної безпеки та порядку на території м. Попасна Луганської області, при цьому основним завданням було виявлення та припинення діяльності диверсійних груп терористичної організації «ЛНР».

Після повернення із вказаного відрядження позивач звернувся із заявою до відповідача про надання йому статусу учасниками бойових дій. Рішенням від 19.09.2018 №6/ІІ/ІІІ/4 позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, з яким він не погоджується та вважає, що йому протиправно відмовлено у наданні вказаного статусу, оскільки він має всі необхідні документи на підтвердження перебування у відрядженні в зоні проведення антитерористичної операції та виконанні спеціальних завдань. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов від 03.12.2018 № 3777/26/6-2018 (а.с. 189-196) позовні вимоги заперечив та зазначив, що позивач проходив стажування на посаді інспектора сектору превенції Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області, однак подані ним документи не містять жодної інформації про те, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Отже, направлення позивача на стажування та проходження ним стажування на посаді інспектора сектору превенції Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області не є тотожними із законодавчо визначеними поняттями як безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення та перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що чітко встановлено та передбачено чинним законодавством. Враховуючи наведене просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до витягну з наказу ГУ НП у Волинській області від 08.06.2016 № 154 о/с «По особовому складу» у зв`язку з реорганізацією, капітана поліції ОСОБА_1 , призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції № 3 Любомльського відділу поліції, звільнивши його з посади старшого інспектора цього відділу (а.с.17).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 15.02.2017 № 289 «Про направлення працівників до ГУНП Донецької та Луганської областей» з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенції, здобутих у результаті теоретичної підготовки, на виконання вимог статті 75 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України від 24.12.2015 № 1625 «Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції» капітан поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору реагування патрульної поліції № 3 Любомльського відділу поліції ГУНП був направлений для проходження стажування терміном на три місяці з 20.02.2018 до ГУНП в Луганській області (а.с. 23).

Наказом ГУНП в Луганській області від 28.02.2018 № 743 «Про організацію та проведення стажування окремих працівників поліції» на виконання вимог наказу МВС України від 24.12.2015 № 1625 «Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції» та листа Національної поліції України від 03.08.2017 № 8411/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі ГУНП» наказано організувати проведення стажування окремих працівників поліції, в тому числі і позивача (а.с. 25).

Наказом Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області від 21.02.2018 № 48 «Про організацію та проведення стажування окремих працівників поліції в Попаснянському ВП ГУНП», на виконання вимог наказу МВС України від 24.12.2015 № 1625 «Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції» та листа Національної поліції України від 03.08.2017 № 8411/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі ГУНП» з метою формування на практиці професійних умінь та навичок, враховуючи раціональне використання персоналу за наявними знаннями та досвідом роботи в період з 21.02.2018 по 21.05.2018 організовано проведення стажування капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору превенції Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області (а.с. 27).

Відповідно до наказів ГУНП в Луганській області від 16.05.2018 № 1865 та Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області від 18.05.2018 № 100 припинено стажування окремих працівників ГУНП у Волинській області з 21.05.2018, в тому числі і позивача (а.с. 28-29).

19.07.2018 після завершення стажування ОСОБА_1 звернувся із заявою до Комісії НП України про надання йому статусу учасника бойових дій. В обґрунтування заяви вказав на те, що має право на отримання статусу учасника бойових дій, як такий, що безпосередньо брав участь у забезпеченні проведення АТО та підтримання громадського порядку на території проведення АТО, оскільки впродовж 3 місяців систематично залучався до несення служби з охорони публічної безпеки та порядку на території м. Попасна Луганської області (а.с. 11-14). До заяви було додано копії наказів про направлення для проходження, організацію та припинення стажування, щоденника стажування, звіту за його результатами, характеристики-відгуку за підсумками стажування, книги нарядів Попаснянського ВП ГУНП у Луганській області, журналу видачі і приймання озброєння та спеціальних засобів Попаснянського ВП ГУНП у Луганській області, журналу інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю, витяги журналу єдиного обліку та виписку з історії хвороби (а.с. 11-14).

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, рішенням Комісії НП України від 19.09.2018 № 6/ІІ/ІІІ/4 ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій на підставі пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», абзацу 2 пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 та абзацу 2 пункту 4 розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 № 405 (а.с. 15).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно статті 72 Закону України «Про Національну поліцію», однією із форм професійного навчання поліцейських є післядипломна освіта.

Відповідно до підпункту «и» пункту 4 частини 4 розділу ХV Перехідних положень Закону України «Про вищу освіту», післядипломна освіта - це спеціалізоване вдосконалення освіти та професійної підготовки особи шляхом поглиблення, розширення та оновлення її знань, умінь і навичок на основі здобутої раніше вищої освіти (спеціальності) або професійно-технічної освіти (професії) та практичного досвіду.

Післядипломна освіта включає, зокрема, стажування як набуття особою досвіду виконання завдань та обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Статтею 75 цього Закону визначено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування. Післядипломна освіта поліцейських може здійснюватися безпосередньо в підрозділах поліції або в навчальних закладах, у тому числі на договірних умовах.

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції) визначає Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ № 1625 від 24.12.2015 (далі Положення № 1625).

Відповідно до пункту 3 розділу І Положення № 1625 метою післядипломної освіти є задоволення індивідуальних потреб працівників поліції в особистому професійному зростанні, забезпечення потреб держави у кваліфікованих кадрах високого рівня професіоналізму та культури, здатних компетентно і відповідально виконувати свої функції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ даного Положення, одним із видів післядипломної освіти є стажування, яке передбачає набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Згідно з пунктом 1 розділу ІХ цього ж Положення, стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенції, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Водночас пунктом 2 розділу ІХ Положення №1625 визначено вичерпний перелік працівників поліції, які зобов`язані пройти стажування, зокрема, працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, для просування по службі; працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2002 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, а з 07.11.2015 і по даний час в органах поліції, зокрема, на посаді старшого інспектора Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, що підтверджується послужним списком (а.с. 18-22).

Під час проходження служби в органах поліції, ОСОБА_1 був звільнений із вказаної посади та наказом ГУНП у Волинській області від 08.06.2016 № 154 о/с призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 Любомльського відділу поліції.

Так, наказом ГУНП у Волинській області від 15.02.2017 № 289 «Про направлення працівників до ГУНП Донецької та Луганської областей» капітан поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору реагування патрульної поліції № 3 Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області був направлений для проходження стажування терміном на три місяці з 20.02.2018 до ГУНП в Луганській області (а.с. 23).

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі Порядок № 413, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Тобто, обов`язковою складовою для визначення статусу учасника бойових дій є залучення особи до проведення антитерористичної операції та її безпосередня участь в ній.

Відповідно до пункту 4 Порядку N 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення: для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, є відповідні документальні підтвердження вказаного, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення та довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Як вже зазначалось судом вище, в оскаржуваному рішення як підстава для відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій зазначено пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», абзац 2 пункту 2 Порядку № 413 та абзац 2 пункт 4 розділу ІІ Положення № 405.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до відповідача із заявою про надання статусу учасника бойових дій від 19.07.2018, жодних документів, визначених пунктом 4 Порядку № 413 не додавав.

Згідно з пунктом 6 цього ж Порядку, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Положенням про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 № 405 (далі Положення № 405) визначені особливості надання поліцейським, державним службовцям, іншим працівникам Національної поліції України статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції.

Так, у пункті 1 розділу ІІІ Положення № 405 визначено, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про: 1) безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; 2) направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції; 3) перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Тобто, законодавством чітко визначено сукупність обставин, за яких особа може отримати статус учасника бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 20.02.2018 по 20.05.2018 капітан поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору реагування патрульної поліції № 3 Любомльського відділу поліції ГУНП був направлений саме для проходження стажування до ГУНП в Луганській області.

В свою чергу, наказами ГУНП в Луганській області від 28.02.2018 № 743 «Про організацію та проведення стажування окремих працівників поліції» та Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області від 21.02.2018 № 48 «Про організацію та проведення стажування окремих працівників поліції в Попаснянському ВП ГУНП» організовано проведення стажування позивача на посаді інспектора сектору превенції Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області.

Однак жодних документів, які б свідчили про те, що уповноваженими особами були віддані розпорядження щодо залучення позивача до проведення антитерористичної операції ні на розгляд Комісії НП України, ні суду не надано.

Щодо доводів позивача про наявність документів про направлення його у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих органами поліції, які містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, то суд їх вважає безпідставними та помилковими, враховуючи наступне.

Так, згідно з статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Статтею 5 цього Закону визначено повноваження суб`єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, зокрема, Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Так, досліджені судом накази щодо направлення позивача для проходження стажування до ГУНП Луганської області та про організацію і проведення стажування не містять жодних відомостей про безпосередню участь ОСОБА_1 у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

При цьому, суд зазначає, що надані позивачем звіт за результатами зазначеного стажування на посаді інспектора сектору превенції Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області, характеристика-відгук, щоденник, план стажування, журнали реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю та книга нарядів по забезпеченні охорони громадського порядку в окремі дні (а.с. 31-167), не є офіційними документами, виданим державними органами, що містять дані про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Крім цього, такий звіт, план стажування та характеристика-відгук взагалі не містять жодної інформації про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення на строк не менше ніж 30 календарних днів, а лише підтверджують участь позивача в охороні публічного порядку на окремих маршрутах чи постах відповідно до розстановки нарядів Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області, що відноситься до району проведення антитерористичної операції та є підтвердженням виконання ним своїх службових обов`язків під час проходження стажування.

Отже, документи Попаснянського відділу поліції ГУНП в Луганській області не містять жодних посилань на їх прийняття з метою виконання наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, або наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.

Відтак, виконання службових обов`язків із охорони публічного порядку на території, що відносяться до району проведення антитерористичної операції, не підтверджує самого факту безпосередньої участі позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

З аналізу наведеного та поданих документів випливає, що позивач не здійснював функцій та не виконував бойових завдань з організації боротьби з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні статусу учасника бойових дії.

Протилежного судом не встановлено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд прийшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк