Справа № 497/1591/18
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1591/18
Провадження № 2-а/497/26/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

за участю: представника позивача Велікової ОП.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград адміністративну справу за адміністративним позовом Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 року до Болградського районного суду Одеської області з Одеського окружного адміністративного суду за підсудністю надійшла адміністративна справа з вищевказаним адміністративним позовом, згідно якого позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області: від 20.02.2018р. у виконавчому провадженні №55499423, якою на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф в розмірі 5100грн.; від 06.03.2018р. - у виконавчому провадженні №55499423, якою на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф в розмірі 10200грн.; та від 23.03.2018р. у виконавчому провадженні №56039338 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчого збору в розмірі 14892грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державний виконавець зробив неправильний висновок про невиконання Позивачем у даній справі рішення суду, не дослідивши належним чином відповідь Позивача з доданими відомостями, та відкрив безпідставно виконавче провадження зі стягнення з Позивача коштів на виконання судового рішення, в межах якого призначив стягнення штрафу за невиконання судового рішення а також неправомірно ухвалив рішення про стягнення виконавчого збору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги, просила задовольнити, пояснивши, що позивач добровільно виконав рішення суду ще до цього безпідставного відкриття виконавчого провадження, про що повідомляв своєчасно виконавчу службу на її запит, надавши докази на підтвердження своїм поясненням.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, згідно якого просив розглядати адміністративну справу за його відсутністю, позовні вимоги залишити без задоволення.

Вислухавши у судовому засіданні доводи представника позивача на обґрунтування його позову, вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.5 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Представником позивача на підтвердження позовних вимог надано суду докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, позивачем надано суду наступні пояснення та докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме:

- стосовно невиконання рішення суду в частині виплати нарахованих сум та виконання судового рішення у справі №2-а-120/10 після листопада 2011 року ОСОБА_2 вже звертався до суду (справа 497/934/13-а, справа № 497/363/17, справа № 497/1925/17);

- за вказаним виконавчим листом №2-а-120/10 неодноразово відкривалося виконавче провадження, а орган Пенсійного фонду постійно повідомляв державних виконавців про те, що вказане рішення суду виконано в той мірі, в якій це надає змогу зробити чинне законодавство;

- позивачем неодноразово повідомлялось ОСОБА_2 і державному виконавцю про те, що в січні 2015 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2014 року у справі №2-а-1595/11 виконано.

Ці факти підтверджуються наданою позивачем копією постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 року (справа № 3497/934/13-а), що не оскаржувалася, та витягом з ЄДР про правонаступництво позивачем - Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області прав Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Носенком С.Б. відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ухвалені оскаржувані даним позовом рішення:

- 20.02.2018р. у виконавчому провадженні №55499423 було ухвалено постанову, якою на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф в розмірі 5100грн. за невиконання рішення суду та зобов'язано виконати рішення Болградського районного суду Одеської області за виконавчим листом в адміністративній справі №2-а-120 / 10, що був виданий 27.08.2013р. (а.с.10),

- 06.03.2018р. - у цьому ж виконавчому провадженні №55499423 було ухвалено постанову, якою на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф врозмірі 10200грн. за повторне невиконання рішення вказаного суду за цим же виконавчим листом;

- та від 23.03.2018р. у виконавчому провадженні №56039338 про відкриття виконавчого провадження за невиконання вищевказаної постанови №55499423 від 20.02.2018р. та стягнуто з Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчого збору в розмірі 14892грн. за відкриття виконавчого провадження.

Таким чином державний виконавець своїми діями вживав заходи щодо виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 02 березня 2010 року (справа №2-а-120/2010 рік), яким задоволено позов ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Згідно Постанови Болградського районного суду Одеської області від.02.03.2010року у справі №2-а-120/10, Постанови апеляційного суду Одеської області від 16.12.2011року, Ухвали Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2012року про роз'яснення судового рішення, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року була залишена без змін, та Ухвали Болградського районного суду Одеської області від 19.12.2017року (справа 497/1924/17, провадження №6-а/497/111/17) про заміну сторони у виконавчому провадженні, - Ізмаїльське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Одеської області має нараховувати та виплачувати заявнику ОСОБА_2 щомісячно державну пенсію не нижче 6-ти мінімальних пенсій за віком і додаткову пенсію за шкоду здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, - довічно.

Останнім (у часі) рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27.04.2018 року, яке залишено без змін Постановою Одеського адміністративного апеляційного суду від 30 липня 2018 р., зазначено, що «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області), який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її. Таким чином, рішенням суду першої інстанції, що було залишено судом апеляційної інстанції без зміни, встановлено, що Верховним Судом України зроблено правовий висновок, згідно з яким, застосування управлінням Фонду, постанови Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» є правомірним. Зменшення розміру виплат пенсії відбулося не у зв'язку зі зменшенням розміру пенсії, а у зв'язку зі встановленими законодавством обмеженнями в її виплатах, вони не є наслідком невиконання чи неналежного виконання рішення суду (Верховний Суд України, справа №21-271а14 від 03.11.2014 року).

Стосовно невиконання рішення суду в частині виплати нарахованих сум та виконання судового рішення у справі №2-а-120/10 після листопада 2011 року, ОСОБА_2 вже звертався до суду (справа №497/934/13-а, справа №497/363/17, справа №497/1925/17).

Тому скарга ОСОБА_2 щодо невиконання Ізмаїльським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Одеської області рішень Болградського районного суду Одеської області від 02 березня 2010 року (справа №2-а-120/2010 рік), що була змінена Постановою апеляційного суду Одеської області від 16.12.2011року та роз'яснена ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 11.05.2012року, - була залишена без задоволення.

Вищевказаними рішення судів було встановлено, що Ізмаїльським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Одеської області усі, передбачені чинним законодавством пенсійні виплати ОСОБА_2 були виплачені, тому в дії Ізмаїльського об'єднаного Управлінням Пенсійного фонду України Одеської області не визнані неправомірними стосовно ОСОБА_2

Крім того, згідно матеріалів справи, усі вищевказані рішення державного виконавця (а.с.9-15) та його інформаційні листи на адресу Ізмаїльського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області про необхідність виконати рішення суду стосовно ОСОБА_2, були отримані адресатом. Відділом Управління пенсійного фонду України у Болградському районі та його правонаступником - Ізмаїльським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Одеської області на адресу виконавчої служби ГУЮ в Одеській області неодноразово направлялися інформаційні листи, якими пояснювалося, що рішення суду вже виконано - від 05.04.2012, 23.06.2016, 06.02.2018 за №1234/11 (а.с.22,23,25).

В провадженні Болградського відділу державної виконавчої служби України з 12.01.2018року перебуває виконавче провадження ВП №55499423.

Різними рішеннями судів вирішувався спір про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 недовиплаченої пенсії, проте Позивач посилається на рішення ВСУ від 22.11.2016року у справі №21-1907а16, згідно якого відсутність фінансування Пенсійного фонду з бюджету для виконання рішень суду є поважною причиною для невизнання рішень суду про стягнення коштів в Фонду.

Проте, в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № Зрп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Різними рішеннями судів за скаргами ОСОБА_2 було встановлено, що в діях позивача відсутні ознаки неправомірних дій щодо невиплаті ОСОБА_2 пенсії в повному обсязі.

У даному судовому засіданні представником позивача надано довідку розміру призначеної та фактично виплаченої суми пенсії гр.ОСОБА_2 за період з 01.01.2010року по 31.07.2011року (особовий рахунок №137633), згідно якої вбачається, що гр.ОСОБА_2 у період з січня 2010 року по липень 2011 року виплачувалася пенсія з врахуванням рішень судів про стягнення на користь ОСОБА_2 підвищеного розміру пенсії, тобто, довідка містить графу «розмір пенсії, призначеної за рішенням суду» і графу «розмір пенсії, фактично виплачений», згідно цієї інформації ОСОБА_2 було у вказаний період виплачено 89 тис. 804 гривні з врахуванням заборгованості - недоплаченої суми пенсії, донарахованої за рішенням суду.

Проте, Державний виконавець, хоча і отримав довідку позивача, - що був визнаний ним боржником у спірному виконавчому провадженні, - про повний розрахунок за заборгованістю, проте не врахував її чи проігнорував з невідомих причин і відкрив виконавче провадження, ухваливши рішення про примусове стягнення з Ізмаїльського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, як правонаступника Болградського відділу управління Пенсійного Фонду України, сум, які вже були виплачені добровільно до того часу ОСОБА_2

Стосовно вимоги Позову про поновлення строку для звернення до суду, встановлено наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано позов у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивачем визнається, що ним пропущене строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Згідно змісту позову та заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на подання позовної заяви, позивачем зазначено наступні фактичні обставини, зокрема:

1) щодо оскарженої постанови від 20.02.2018 року:

- отримано позивачем 27.02.2018 року;

- оскаржено до Болградського районного суду Одеської області 01.03.2018 року;

- Болградським районним судом Одеської області постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі № 497/508/18 02.04.2018 року;

- оскаржено до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду 06.04.2018 року;

- отримано ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду у справі № 815/1658/18 від 21.05.2018 року 29.05.2018 року;

2) щодо оскарженої постанови від 06.03.2018 року:

- отримано позивачем 20.03.2018 року;

- оскаржено до Болградського районного суду Одеської області 23.03.2018 року;

- Болградським районним судом Одеської області постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі № 497/507/18 30.03.2018 року;

- отримано копію ухвали Болградського районного суду Одеської області у справі № 497/507/18 від 30.03.2018 року 04.04.2018 року;

- оскаржено до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду 06.04.2018 року;

- отримано ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду у справі № 815/1658/18 від 21.05.2018 року 29.05.2018 року;

3) щодо оскарженої постанови від 23.03.2018 року:

- отримано позивачем 04.04.2018 року;

- оскаржено до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду 06.04.2018 року;

- отримано ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду у справі № 815/1658/18 від 21.05.2018 року 29.05.2018 року.

На підтвердження цих доводів позивачем до позовної заяви додано докази, що підтверджують вказані фактичні обставини.

Таким чином, у зв'язку зі зміною чинного законодавства (з 15 грудня 2017 року) і реформуванням судової системи, зміною судової практики щодо підсудності, позивачем, хоч і своєчасно було розпочато процесуальні дії щодо оскарження вищезазначених рішень державного виконавця, проте, у зв'язку зі зміною вимог про підсудність справ, які розглядаються судами першої інстанції як адміністративними деяких категорій справ, а також у зв'язку з залишенням позовів без руху для усунення недоліків і повернення позову, та новим зверненням позивача до суду відразу після усунення недоліків, провадження у даній справі дійсно було відкрите з ознаками пропущення позивачем строку звернення до суду, який фактично можна вважати пропущеним з поважної причини і тому підлягає поновленню, оскільки достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, протесуд дійшов висновку, що Позивачем насправді не був пропущений строк звернення до суду з даним позовом, оскільки він своєчасно, дізнавшись про неправомірні, на його думку, вищевказані постанови державного виконавця, почав процесуальну процедуру їх оскарження, спочатку звернувшись до Болградського районного суду Одеської області зі скаргою на дії виконавця, потім - з позовом до Болградського районного суду Одеської області, з позовом до окружного адміністративного суду Одеської області, двічі позов був повернутий з-за того, що позивач не встигав усунути своєчасно недоліки позову з-за часу надходження поштових відправлень, і лише ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2018року (а.с.2) було відкрито провадження за даним позовом, проте справа ухвалою цього ж суду від 30.08.2018р. (а.с.134) була направлена за підсудністю для розгляду до Болградського районного суду Одеської області як адміністративного. Тобто, суд, ухвалюючи рішення про відкриття провадження, визнав, що позов підлягає розгляду як такий, що поданий в межах строку, визначеного законодавством, чим визнав, що тривалість строку між порушенням, на думку позивача, його права державним виконавцем і відкриттям провадження, пов'язана з причинами, що є поважними та такими, що не є пропущеним строком звернення позивачем до суду за захистом його права.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Позивачем строк для звернення до суду за захистом порушеного, на його думку, його права відповідачем, не є пропущеним у розумінні строку позовної давності, а позовні вимоги підлягають задоволенню з мотивів, викладених вище - з-за відсутності в державного виконавця підстав взагалі відкривати виконавче провадження - з огляду на наявність в нього листів позивача з повідомленням про добровільне виконання рішень суду.

Керуючись ст.ст.2,3, 4-14, 44-47,72,77ч.2,90,132,160,161,192,205, 211, 229, 238, 241-246,250, 293, 295 КАС України, ст.73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 20.02.2018р. у виконавчому провадженні №55499423, якою накладено на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф в розмірі 5100,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 06.03.2018р. у виконавчому провадженні №55499423, якою накладено на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф в розмірі 10200 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 23.03.2018р. у виконавчому провадженні №56039338 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчого збору в розмірі 14892 грн.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки) повністю або частково шляхом подання безпосередньо до Апеляційного адміністративного суду Одеської області апеляційної скарги у письмовій формі з дотриманням вимог ст.296 КАС України, - протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 03.12.2018 року.

Суддя А.В. Кравцова