Справа № 807/913/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року м. Ужгород№ 807/913/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

сторони в судове засідання не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Іршавської міської ради об'єднаної територіальної громади до Іршавської районної державної адміністрації, де третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В :

Іршавська міська рада об'єднаної територіальної громади звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Іршавської районної державної адміністрації, де третя особа - ОСОБА_2, згідно якої просила суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області «Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту» від 28.04.2017 року № 167 як незаконне; стягнути з відповідача на користь Іршавської міської ради ОТГ понесені судові витрати у даній справі. В ході судового розгляду даної адміністративної справи представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив суд розглядати даний адміністративний позов в наступній редакції: визнати протиправним та скасувати розпорядження Іршавської районної адміністрації Закарпатської області «Про надання дозволу на розроблення детального плану території за межами населеного пункту» від 21.03.2017року за №108, як незаконне; Визнати протиправним та скасувати розпорядження Іршавської районної адміністрації Закарпатської області «Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту від 28.04.2017 року за № 167 як незаконне; стягнути з відповідача на користь Іршавської міської ради ОТГ понесені судові витрати у даній справі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що розпорядженням Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області № 108 від 21 березня 2017 року надано дозвіл на розроблення детального плану територій за межами населеного пункту для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на території Лозянської сільської ради Ірашавського району на земельній ділянці, яка відведена у власність ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до пункту 2 згаданого розпорядження замовником детального плану території є виконавчий комітет Лозянської сільської ради Іршавського району.

Водночас, згідно з змістом рішення І сесії VIII скликання Іршавської міської ради "Про реорганізацію Іршавської міської ради Закарпатської області шляхом приєднання та припинення Лозянської сільської ради в результаті приєднання" від 17.05.2017 року № 8 реорганізовано юридичні особи шляхом приєднання Лозянської сільської ради до Іршавської міської ради в складі міста Іршава та села Собатин у Іршавську міську раду об'єднанної територіальної громади.

Так, 28 квітня 2017 року розпорядженням голови Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області № 167 "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" затверджено детальний план території за межами населеного пункту для розміщення гаражу та автомайстерні на території Лозянської сільської ради Іршавського району, за межами населеного пункту в контурі № НОМЕР_1, площею земельної ділянки - 10000, 0 кв. м. та площею забудови - 1150,0 кв. м. ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

Детальний план територій виконано архітектором ОСОБА_3, за кваліфікаційним сертифікатом серії НОМЕР_2 з вищевказаними техніко-економічними показниками.

Відповідно до листа в.о. старости с. Лоза Іршавської ОТГ від 07 червня 2017 року містяться відомості про те, що згадане розпорядження Іршавської районної державної адміністрації "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" № 167 від 28.04.2017 року прийняте з порушенням вимог закону, оскільки Лозянською сільською радою таке не погоджувалось, а також громадські слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні не проводились у встановленому порядку та спосіб.

Тому, позивач вважає оспорюване розпорядження Іршавської районної державної адміністрації "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" № 167 від 28.04.2017 року незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням вимог діючого законодавства.

Представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не направляв.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився, однак надіслав письмовий відзив на позовну заяву згідно якого заперечив проти задоволення позовних вимог, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.45-48) та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надіслав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та проаналізувавши матеріали справи, розглянувши подані письмові пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів адміністративної справи, розпорядженням голови Ірашвської районної державної адміністрації Закарпатської області від 21.03.2017р. № 108, надано дозвіл на розроблення детального плану території за межами населеного пункту для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на території Лозянської сільської ради на земельній ділянці, яка на даний час призначена для ведення особистого селянського господарства - мешканцю АДРЕСА_1 ОСОБА_2, на підставі поданого ним клопотання (а.с.10).

Окрім цього, даним розпорядженням встановлено, що замовником детального плану території є виконавчий комітет Лозянської сільської ради.

В подальшому, розпорядженням голови Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області від 28.04.2017р. № 167 було затверджено детальний план території для розміщення гаражу та автомайстерні на території Лозянської сільської ради, за межами населеного пункту, виконаний архітектрорм ОСОБА_3, кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_2, з наступними техніко-економічними показниками: площа земельної ділянки - 10000,0 кв. метрів, площа забудови - 1150,0 кв. метрів (а.с.11).

Незаконність, на думку позивача, вищезазначених розпоряджень від 21.03.2017 р. та від 28.04.2017 р. № 167 і послужила підставою для звернення до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі стосуються питання правомірності прийняття відповідачем розпорядження від 28.04.2017р. № 167, яким затверджено детальний план території, вирішення даного публічного-правового спору пов'язується з оцінкою тієї обставини чи мав відповідач повноваження на прийняття цього рішення, чи є прийняття цього рішення законним та не порушує суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів громадян.

Враховуючи предмет розгляду даної справи, надаючи оцінку доводам сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації": до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань:

1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян;

2) соціально-економічного розвитку відповідних територій;

3) бюджету, фінансів та обліку;

4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики;

5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку;

6) науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей;

5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку;

6) науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності": детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності": детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

Пунктом 4.2 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011р. (далі - Порядок) передбачено, що рішення про розроблення детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, або внесення змін до нього приймає відповідна районна державна адміністрація.

Пунктом 4.3 Порядку встановлено, що Замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є:

при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації;

при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно ч. 8 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 4.12 Порядку, детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною райдержадміністрацією протягом 30 днів з дня його подання.

Як вже було з'ясовано судом, розпорядженням голови Іршавської районної державної адміністрації № 108 від 21.03.2017 року, у відповідності до вказаних вище норм законодавства, надано гр. ОСОБА_2 дозвіл на розроблення детального плану території за межами населеного пункту.

При цьому, саме громадянин ОСОБА_2 звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення детального плану території за межами населеного пункту на території Лозянської сільської ради для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності зокрема, підтвердивши своє право Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 14.03.2017 року, індексний номер 82304116 (а.с.49-50).

Разом з тим, власником земельної ділянки було подано до відповідача на затвердження детальний план території на земельну ділянку за межами населеного пункту на території Лозянської сільської ради для розміщення окремого будівництва - гараж та автомайстерня, виконаний архітектором ОСОБА_3, кваліфікаційний сертифікат серія НОМЕР_2, з наступними техніко-економічними показниками: площа земельної ділянки - 10000, 00 кв. метрів, площа забудови - 1150 кв. метрів. (а.с.51-68).

Детальний план був розглянутий відділом містобудування та архітектури Іршавської районної державної адміністрації, та після його позитивного висновку затверджений розпорядженням голови райдержадміністрації № 167 від 28.04.2017р., у встановлений ч. 8 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної документації" строк.

Додатковою обставиною, що підтверджує відсутність повноважень у міської, селищної та сільської ради вирішувати питання земельних відносин поза межами населеного пункту є норма ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, де передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", виходячи з наступного.

Порядком проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 25.05.2011р. (далі - Порядок № 555), встановлено механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій.

В п. 3 Порядку № 555 чітко визначено, що сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забезпечують:

оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації;

реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації;

узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення);

оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Статтею 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком № 555, обов'язок щодо організаційних та інших дій стосовно забезпечення проведення громадскьх слухань покладено виключно органи місцевого самоврядування, а саме на сільські, селищні та міські ради.

Даний факт додатково підтверджується ч. 10 ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", де визначено, що фінансування заходів щодо врахування громадських інтересів здійснюється за рахунок органів місцевого самоврядування, а також ч. 9 ст. 19 даного закону, де передбачено, що детальний план території не підлягає експертизі.

При цьому, судом враховано Лист Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 24.07.2017 року № 4831/04.3-12/17 (а.с.69-70), Лист управління містобудування та архітектури Закарпатської обласної державної адміністрації від 06.12.2013 року № 614/01-10 (а.с. 72), якими доводиться факт відсутності порушення закону відповідачем при прийнятті оспорюваного розпорядження.

Аналіз наведених правових норм та матеріалів справи дає підстави для висновку, що громадські слухання щодо проектів детальних планів територій за межами населеного пункту та процедура їх проведення законодавством України не передбачена.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оспорюване розпорядження є актом індивідуальної дії, тобто цей акт стосуються конкретних осіб у сфері публічно-правових відносин та породжує конкретні адміністративно-правові відносини, обумовлені цим актом.

Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень є створення ним юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Подібне визначення нормативних та ненормативних (індивідуальних актів) передбачено також в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 року № 781/11/13-10.

Зокрема, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Тому, для правильного вирішення даного спору, необхідно з'ясувати чи є оспорюване розпорядження нормативним чи ненормативним (індивідуальним) актом.

Як вбачається з оспорюваного розпорядження, ним надано дозвіл на розроблення детального плану території за межами населеного пункту для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на території Лозянської сільської ради на земельній ділянці, яка на даний час призначена для ведення особистого селянського господарства - мешканцю АДРЕСА_1, громадянину ОСОБА_2

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у даних конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01.12.2004 року N 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 17 КАС України.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

В постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року по справі № 21-1115во10 зазначено наступне: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням".

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 2-зп від 23.06.97 року в справі N 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію".

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України N 9-рп/2008 від 22.04.2008 року у справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що ненормативні правові акти (акти індивідуальної дії) є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Такого ж висновку дотримується й Конституцій Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, справа № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зокрема у пункті 5.

Таким чином, суд вважає, що скасування спірного розпорядження, яке є предметом спору у даній справі призведе до порушення суб'єктивного права особи, а саме гр. ОСОБА_2, а відтак й на законне очікування виконання певних умов, а отже, створить акт втручання у реалізацію його права власності.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність оскарженого розпорядження, позовні вимоги щодо визнання вказаного розпорядження протиправним та його скасування не підтверджені належними та допустити доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 44, 47, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного прозову Іршавської міської ради об'єднаної територіальної громади до Іршавської районної державної адміністрації, де третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпоряджень - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 02.01.2019 року, у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

СуддяМ.М. Луцович