Справа № 207/1969/18
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2018-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/1969/18
№ 2-а/207/45/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ПВП лейтенанта поліції Данілова Олега Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 06 червня 2018 року інспектором СРПП ПВП лейтенантом поліції Даніловим О.І. винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК № 814221.

Відповідно до винесеної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КпАП України. Як зазначено в постанові, він, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 з додатковими табличками до нього 7.17 «інвалід», 7.9 «смуга руху».

Йому поставлено в обов'язок сплатити грошовий штраф у розмірі 1020 грн.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та складена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, при винесенні постанови відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства, а саме: порушення ст. ст. 283, 268, 280 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що відповідно до постанови від 06 червня 2018 року винесеної інспектором СРПП ПВП лейтенантом поліції Даніловим О.І. його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 5 ст.122 КпАП України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Як зазначено в постанові, він, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 з додатковими табличками до нього 7.17 «інвалід», 7.9 «смуга руху».

Вважає, що постанова ухвалена незаконно і необґрунтовано, оскільки 06 червня 2018 року після 18 год. 00 хв., він керуючи транспортним засобом Opel Kadett номерний знак НОМЕР_1, прямував по проспекту Аношкіна. Біля магазину АТБ, розташованого за адресою: пр. Аношкіна, 144, він зробив зупинку, щоб посадити двох пасажирів (його дітей), які вже чекали в зазначеному місці. Зупинку він зробив перед знаком 5.38 «місце для стоянки» з додатковими табличками 7.17 «інвалід» та 7.9 «смуга руху» з дотриманням Правил дорожнього руху, не створюючи нікому перешкод. За 1-2 хвилини рушив далі у справах. Через півкілометра його наздогнав та зупинив патрульний автомобіль. Відповідач звинуватив його в зупинці в забороненому місці. Як доказ, було продемонстровано відеозапис з камери Sony SX85 №1431048. Запис починався з моменту, де його автомобіль вже рухався після зупинки, і неможливо було визначити місце і час зупинки.

Згідно розділів 15 і 33 ПДР, знак 5.38 в поєднанні з табличками 7.17 і 7.9 не забороняє зупинку транспортного засобу для висадки-посадки пасажирів на час до 5-ти хвилин, а лише забороняє стоянку транспортного засобу у позначеному місці. Також, за відсутності розмітки на проїзній частині, неможливо точно визначити місце, з якого починає діяти знак 5.38. Ці доводи відповідач відкинув та відмовився повернутися на місце порушення для докладнішого з'ясування всіх обставин справи.

Крім того, при винесенні постанови відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства, а саме: відповідач в постанові невірно вказав місце вчинення адміністративного правопорушення, не зазначив технічний засіб, яким здійснено відеозапис та не зробив опис обставин, установлених під час розгляду справи, чим порушив ст. 283 КУпАП. Відповідач виніс постанову без надання йому можливості заявити клопотання та скористуватися юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, чим порушив ст.268 КУпАП. Відповідач не з'ясував всіх обставин справи, чим порушив ст.280 КУпАП. Просив позов задовольнити, постанову скасувати.

Також позивач надав суду фото, зроблене на наступний день після складання постанови, а саме 07 червня 2018 року, з якого чітко видно, що під знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до цього знаку 7.17 «Інвалід» немає дорожньої розмітки 1.30, яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Відповідач інспектор СРПП ПВП лейтенант поліції Данілов О.І. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що 06 червня 2018 року близько 18 год. 16 хв. він ніс службу відповідно до затвердженої дислокації несення служби в м. Кам'янське по пр. Аношкіна. У цей час позивач, керуючи автомобілем «Opel Kadett НОМЕР_1», порушив вимоги пункту 8.4 «г» ПДР, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 до нього «Інвалід» та 7.9 «смуга руху», а також дорожньою розміткою 1.30.

Під час розгляду адміністративного правопорушення позивач пояснив що дійсно здійснив зупинку до 2-х хвилин, для того щоб здійснити посадку пасажирів, а саме своїх дітей.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Під час розгляду справи ним враховано, що відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Під час розгляду адміністративного правопорушення він роз'яснив позивачу права відповідно до ст. 268 КУпАП та суть скоєного ним порушення ПДР та відповідно до вимог статей 254 - 256, 258, 222 та 276, 278-280, 283-285 КУпАП склав постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 814221, яку він виніс 06 червня 2018 року, та наклав стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1020 грн., другий примірник постанови вручив позивачу.

Вважає, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства. У задоволенні позову просив відмовити.

В останнє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, зазначив, що проти позовних вимог позивача заперечує.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Заслухавши сторони, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 06 червня 2018 року зазначено, що позивач 06 червня 2018 року о 18 год. 16 хв. в м. Кам'янське по вул. М.Лисенка, 49 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «інвалід», 7.9, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1020 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис з камери Sony SX85 № 1431048, який надав відповідач та з якого вбачається, що запис почався з моменту, де автомобіль позивача рухався вже після зупинки, а отже з даного відео не можливо встановити та визначити місце зупинки позивача (тобто до знака, під знаком чи після знаку). Окрім цього відповідачем були надані копії фото місця зупинки, на якому видно, що за адресою: м. Кам'янське по пр.Аношкіна під знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до цього знаку 7.17 «Інвалід» є дорожня розмітка 1.30, яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Однак на фото, яке надано позивачем в судове засідання і зроблене на наступний день після складання постанови, а саме 07 червня 2018 року чітко видно, що під знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до цього знаку 7.17 «Інвалід» немає дорожньої розмітки 1.30, яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Відповідно до п. 15.6 ПДР стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39 встановленими з табличкою 7.6.1 дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2, 7.6.3, 7.6.4, 7.6.5 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

За приписами ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року, поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджена постанова «Про правила дорожнього руху». Відповідно до п. 8.5.1. цих правил горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору, згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Розділом 34 постанови регламентовано, що дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд. Дорожня розмітка допомогає водію орієнтуватися в дорожніх умовах.

Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Розпізнавальний знак «Інвалід» це квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Табличка 7.17. вказує, що дія знаку з літерою «Р» (місце стоянки) поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог правил дорожнього руху України.

Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовуються.

Тобто, саме таким чином позначаються певні обмеження щодо стоянки транспортних засобів.

Відповідно до п.5.2.4 ДСТУ 2587:2010, який встановлює стандарти до дорожньої розмітки, коефіцієнт яскравості нанесеної розмітки повинен відповідати значенням, наведеним у таблиці 4, тобто зазначеним ДСТУ передбачено певні вимоги до розмітки, а саме вона має бути спеціально поміченою та добре розпізнавальною.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що правила дорожнього руху не порушував, оскільки 06 червня 2018 року на парковці біля магазину «АТБ» розташованого за адресою: м. Кам'янське, пр. Аношкіна, 144, здійснив зупинку на місці, де такої розмітки 1.30 не було. На підтвердження зазначеної обставини позивач надав суду фото з місця події, з яких слідує, що на місці зупинки автомобіля позивача дорожня розмітка 1.30 відсутня.

З врахуванням того, що парковочне місце для інваліда було оформлено з порушенням ДСТУ 2587:2010, позивач при здійсненні зупинки не міг його ідентифікувати, суд вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Окрім цього, при винесенні постанови відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства, а саме: відповідач в постанові невірно вказав місце вчинення адміністративного правопорушення. Так в постанові зазначено, що позивач 06 червня 2018 року о 18 год. 16 хв. в м. Кам'янське по вул. М.Лисенка, 49 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «інвалід», 7.9, тоді як насправді відповідно до карти міста Кам'янське, зупинка позивача мала місце за адресою м. Кам'янське, пр.Аношкіна, 144.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, з оскаржуваної постанови випливає, що при вирішенні відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не були предметом відповідної оцінки ствердження позивача щодо його не згоди з наявністю адміністративного правопорушення, а отже, в супереч вимогам ст.280 КУпАП відповідачем не було з'ясовано обставини на підтвердження винності позивача у правопорушенні, та інші обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, підстави вважати, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було дотримано вимоги діючого законодавства та встановлено докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч. 1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 11, 14, 73, 74, 77, 122, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги вимог ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора СРПП ПВП лейтенанта поліції Данілова Олега Ігоровича, що знаходиться за адресою: м. Кам'янське, пр. Аношкіна, 7/42 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП ПВП лейтенанта поліції Данілова Олега Ігоровича від 06 червня 2018 року серії НК № 814221 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн., провадження у справі закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко