Справа № 400/2972/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 р. № 400/2972/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

про:зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області про зобов'язання підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (за місцем реєстрації позивача) документи (подання) на ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач відповідно до п «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції на час звільнення позивача зі служби, має право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач в період з 14.02.1985 по 23.06.1997 проходив службу в органах внутрішніх справ. З 23.06.1997 позивача звільнено в запас Збройних Сил за п. «ж» ст. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

На момент звільнення зі служби позивачу було 39 років та вислуга його складала 12 календарних років 4 місяці 10 днів.

У жовтні 2018 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача, в якій просив оформити документи для призначення пенсії.

Листом від 29.10.2018 року відповідач відмовив позивачу у складанні розрахунку вислуги років для призначення пенсії, оскільки права на призначення пенсії згідно вимог Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач не має у зв'язку з відсутністю необхідної вислуги на день звільнення та позивач не досяг 45-річного віку.

Позивач вважає, що пенсію йому необхідно призначити відповідно до ст. 12 Закону № 2262 в редакції, що діяла на час звільнення позивача зі служби в органи внутрішніх справ 23.06.1997, п. «б» якої було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року по справі № 539/3872/14-а.

На час звільнення позивач не досяг 45-річного віку та не мав загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання позивача про те, що відмова відповідача в направленні відповідних документів (подання для призначення пенсії) щодо позивача до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років є протиправною та безпідставною, оскільки до компетенції відповідача не належить питання призначення чи перерахунку пенсії, судом до уваги не приймається. Відповідно до п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ № 3-1 від 30.01.2007, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Посилання позивача на протиправність зазначення відповідачем у листі від 29.10.2018 року про щодо відсутності у останнього повноважень щодо здійснення будь-яких заходів, не пов'язаних з ліквідацією УМВС як на підставу задоволення позову судом до уваги не приймається, оскільки не свідчить про наявність у позивача необхідного віку та страхового стажу на час звільнення зі служби з органів внутрішніх справ, а відповідно і на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач всупереч ст. 77 КАС України не довів суду протиправність дій відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 08592253) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко