Справа № 826/14072/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2018 року

Київ

справа №826/14072/17

провадження №К/9901/68596/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Желтобрюх І. Л., СтрелецьТ. Г.,

перевіривши касаційну скаргу Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича щодо нездійснення особистого прийому у дні, визначені графіком прийому громадян та зобов'язання останнього провести особистий прийом з позивачем у зручний для обох сторін час.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26 вересня 2017 року він мав бажання потрапити на особистий прийом до Міністра закордонних справ України Клімкіна П. А., проте за невідомих обставин зустріч не відбулася. Позивач посилався на Конституцію України, Закон України «Про звернення громадян», Указ Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів до державної влади та органів місцевого самоврядування», наказ Міністерства закордонних справ України від 29 листопада 2010 року № 289 «Про організацію та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві закордонних справ України.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 20 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, позов задоволено.

Крім того, додатковою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України на користь позивача витрати пов'язані із розглядом справи у розмірі 1203,72 гривні.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, а справу направлено на новий апеляційний розгляд, з тих підстав, що судове рішення підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні.

Крім того, постановою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року скасовано додаткову постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року, у зв'язку із скасуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року, як її невід'ємної частини.

За наслідком нового апеляційного розгляду, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року залишено без змін. Крім того, відмовлено в задоволенні заяви Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про поворот виконання додаткової постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п'ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідними винятками згідно з частиною четвертою статті 257 указаного Кодексу є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з'ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 згаданого Кодексу.

Відтак, судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій у цій справі касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/14072/17 за позовом ОСОБА_3 до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді І. Л. Желтобрюх

Т. Г. Стрелець