Справа № 804/4185/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2018 року Справа № 804/4185/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника позивача представника відповідача Пономаренка М.О. Москалець Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Моноліт» до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
06 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Моноліт» до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- позивач вважає, що посадові особи ГУ ДФС в Дніпропетровській області провели незаконну перевірку, на підставі якої зробили неправильний висновок про порушення ТОВ «СКС Моноліт» вимог податкового законодавства на підставі перевірок контрагента, який здійснював поставляв продукцію, господарську діяльність якого позивач не мав компетенції, ні можливості контролювати;
- фактично і Наказ на перевірку і Акт (результат даної перевірки) позивачем отримано 08 травня 2018 року, що є неприпустимим, а тому незрозуміло яким чином контролюючий орган проводив зазначену перевірку та нормами якого законодавства керувався;
- в даному випадку підприємство ТОВ «СКС Моноліт» не отримало Наказ та повідомлення до початку перевірки, а отже посадові особи ГУ ДФС в Дніпропетровській області не мали право на проведення перевірки;
- так як позивачем фактично отримано Наказ та повідомлення на перевірку в той же день, коли і акт самої перевірки не зрозуміло, яким чином контролюючий орган врахував вимоги ПК України відносно вручення листів та надання часу для підприємства для надання документів, необхідних для перевірки. В отриманому повідомленні про перевірку навіть не встановлено термін, відповідно до якого необхідно надати документи
- отже Відповідач порушив процедуру проведення документальної невиїзної позапланової перевірки. Дані дії контролюючого органу не відповідають меті перевірки, змісту прав платника податків, допускають можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання платником податків обов'язку надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки;
- в даному випадку, посадові особи ГУ ДФС в Дніпропетровській області фактично позбавили можливості ТОВ «СКС Моноліт» надати документи для проведення перевірки та провели її незаконно, при цьому вказавши, що підприємство не надало жодних документів;
- свої висновки контролюючий орган зробив виключно на підставі даних АІС «Податковий блок», адже навіть не досліджував документи по взаємовідносинах;
- в даному випадку контролюючий орган не дослідивши належним чином надані нами первинні бухгалтерські документи, ігноруючи вимоги чинного законодавства та спираючись виключно на інформацію з АІС «Податковий блок» підсистему «Аналітична система» помилково прийшов до висновку про порушення з боку ТОВ «СКС Моноліт» податкового законодавства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 04 липня 2018 року о 10:30 год.
04 липня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача надані додаткові докази до матеріалів справи.
04 липня 2018 року від представника відповідача у підготовчому судовому засіданні до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, з огляду на таке:
- повідомлення від 02.04.2018 №741 та копія наказу 02.04.2018 № 1874-п надіслані на податкову адресу підприємства засобами поштового зв'язку;
- наведена інформація у вироці Святошенського районного суду м. Києва від 22.08.2017 року дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для (формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум витрат є безпідставними.
- таким чином ТОВ «СКС Моноліт» здійснював фінансово-господарські взаємовідносини з фіктивним контрагентом, що встановлено відповідним вироком, ці обставини свідчать про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкта оподаткування;
- щодо посилань позивача на начебто неотримання завчасно наказу на проведення перевірки зазначаємо, що відповідно до роздруківки з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» зазначене відправлення отримано особисто позивачем 06.04.2018 року, тобто до фактичного початку перевірки.
З метою надання належним чином засвідчених доказів та забезпечення реалізації права позивача надати відповідь на відзив 04 липня 2018 року судом було оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 11.07.2018 року о 16:00 год.
06 липня 2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
09 липня 2018 року представник позивача подав до суду заява про зміну предмету позову в адміністративній справі, відповідно до якої, враховуючи той факт, що документи, які підтверджують факт порушення процедури проведення перевірки отримані після відкриття провадження по даній адміністративній справі, у позивача виникає необхідність доповнити позовні вимоги в даній справі, шляхом включення до прохальної частини адміністративного позову нових вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДФС в Дніпропетровській області №1874-п від 02.04.2018 року, а решту позовних вимог залишити без змін.
В обґрунтування позовних вимог у заяві про зміну предмету позову в адміністративній справі було додатково зазначено таке:
- позивач вважає, що посадові особи ГУ ДФС в Дніпропетровській області провели незаконну перевірку на підставі якої зробили неправильний висновок про порушення ТОВ «СКС Моноліт» вимог податкового законодавства на підставі перевірок контрагента, який здійснював поставляв продукцію, господарську діяльність якого позивач не мав компетенції, ні можливості контролювати;
- на думку позивача, прийнятий Наказ ГУ ДФС в Дніпропетровській області №1874-п від 02.04.2018 р. про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СКС Моноліт» є незаконним та підлягає скасуванню.
- в даному випадку, посадові особи ГУ ДФС в Дніпропетровській області фактично позбавили можливості ТОВ «СКС Моноліт» надати документи для проведення перевірки та провели її незаконно, при цьому вказавши, що підприємство не надало жодних документів;
- наказ ГУ ДФС в Дніпропетровській області №1874-п від 02.04.2018 р. не містить інформації про місце проведення перевірки, в ньому навіть не зазначено строк протягом якого необхідно було надати документи та куди саме їх надавати;
- неналежне виконання контролюючим органом своїх обов'язків значним чином вплинув на подальше виконання вже своїх обов'язків з боку Позивача, адже фактично ТОВ «СКС Моноліт» через дії Відповідача було позбавлене можливості надати документи для проведення документальної перевірки.
11 липня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача були надані пояснення з додатковими доказами у справі, від представника відповідача надійшли додаткові докази у справи. Протокольною ухвалою суду прийнято заяву позивача про зміну предмету позову в адміністративній справі та з метою забезпечення права відповідача ознайомитись з вказаною заявою судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 03.08.2018 року о 10:00 год.
03 серпня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представником відповідача надані додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та за письмовими згодами учасників справи розпочато судовий розгляд по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
03 серпня 2018 року у судовому засіданні представники сторін підтримали раніше обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Листом від 05.03.2018 року вих.№45 ТОВ «СКС Моноліт» повідомило ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що вищевказаний запит про надання інформації не містить підстави для надіслання запиту відповідно до п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, із зазначенням інформації, яка це підтверджує. А також позивачем було зазначено, що у разі, коли запит складено з порушенням вимог встановлених нормативними актами, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) ( в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), пп.19 П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток у загальній сумі 121 717 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 121 717 грн.;
- п.п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 135 241 грн., у тому числі за серпень 2016 року у сумі 135 241 грн.
23 травня 2018 року на підставі наведеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
Вважаючи вищевказані наказ про призначення перевірки та податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до підпункту 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі у разі отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 Податкового кодексу України.
Так, згідно з пунктом 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
З огляду на зміст вищенаведених правових норм суд зазначає, що оцінка правомірності наказу про проведення документальної перевірки, у тому числі позапланової невиїзної, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.
Як вбачається з наказу від 02.04.2018 року №1874-п, у ньому міститься лише посилання на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим неможливо ідентифікувати передбачену Податковим кодексом України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.
Посилання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на те, що передумовою для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України стало отримання податкових органом вироку Святошинського районного суду м.Києва від 22.08.2017, суд не бере до уваги, оскільки про це не зазначено в оскаржуваному наказі в якості фактичної підстави для проведення означеної перевірки.
Крім того, щодо посилань податкового органу на те, що наказ про проведення перевірки направлено на адресу позивача до початку перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що свідчить про дотримання відповідачем вимог пункту 79.2 статті 79 та статті 42 Податкового кодексу України, суд вважає зазначити наступне.
За правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому, відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27.01.2015 року у справі №21-425а14 та підтримана Верховним Судом, зокрема, в постановах від 14.03.2018 року у справі №808/1084/16 та від 05.05.2018 року у справі №810/3188/17.
Як вже зазначалось судом вище, проведення документальної позапланової невиїзної перевірки розпочалося з 11.04.2018 року тривалістю 5 робочих днів, тоді як наказ та повідомлення про проведення такої перевірки позивач отримав лише 08.05.2018 року. Тобто з наказом про перевірку, відомостями про дату початку її проведення платник не був ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Крім цього, суд звертає увагу, що ані наказ про проведення перевірки, ані повідомлення на містять інформації про місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СКС Моноліт», що є порушенням вищенаведених норм.
Таким чином, доводи Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про своєчасне направлення на адресу позивача наказу про проведення перевірки до її початку не узгоджуються з вимогами вищенаведених норм податкового законодавства, оскільки за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими платник має бути обізнаним, а й отримання ним зазначених відомостей.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ від 02.04.2018 року №1874-п Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято з порушенням визначеної Податковим кодексом України процедури призначення, а саме: за відсутності в наказі підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а саму перевірку проведено без дотримання обов'язкових для цього умов, що є підставою для визнання протиправним та скасування зазначеного наказу.
Крім цього, суд зазначає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв'язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - провести податкову перевірку з дотриманням вимог чинного законодавства.
Отже, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 березня 2018 року у справі №1570/7146/12.
Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Таким чином, визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання протиправним і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Зазначені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 30 січня 2018 року у справі №804821/1957/17 та від 31 липня 2018 року у справі №804/2283/16.
Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові та заяві про зміну предмету позову доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області від 02 квітня 2018 року №1874-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СКС Моноліт».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Моноліт» судові витрати у розмірі 6 579,97 грн. (шість тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять гривні дев'яносто сім копійок).
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 13 серпня 2018 року.
Суддя І.В. Юхно