Справа № 214/5790/18
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5790/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 січня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мартиненка Павла Миколайовича про визнання дій протиправним та скасування постанови, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського УПП в Дніпропетровській області Мартиненка П.М. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Серія EAB №562673 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову наводить наступне. 27 серпня 2018 року інспектором відносно нього, позивача, винесена постанова про накладання адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія УАИ №562673. Відповідно до винесеної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. Як зазначено в постанові, він керував транспортним засобом та проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, та не мав при собі поліса обов'язкового страхування, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР. Йому поставлено в обов'язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн. Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного. 27 серпня 2018 року приблизно о 22.00 год. прямував по вул. Лермонтова зі сторони Центрального ринку до регульованого перехрестя з провулком Пулковський у м. Кривому Розі на автомобілі «Міцубісі», реєстраційний номер. НОМЕР_2 (далі за текстом «автомобіль «Міцубісі»). Вище вказане перехрестя регулюється світлофором з вертикальним розташуванням сигналів та однією додатковою секцією з сигналом у вигляді зеленої стрілки, що розташовуються на рівні сигналу зеленого кольору, та дозволяє поворот ліворуч. Керуючись п.8.7.3. в. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №106 віл 10 жовтня 2001 року, здійснював поворот ліворуч на зелений миготливий сигнал світлофору. Раптом, після завершення маневру, його зупинив поліцейський. Він, позивач, зупинився та попрохав поліцейського пояснити причину зупинки. Поліцейський відповів, що він рухався на жовтий сигнал світлофору, чим начебто порушив Правила дорожнього руху. На це відповів, що рухався на миготливий зелений сигнал додаткової секції світлофору. На дані твердження поліцейський не зреагував та наказав надати документи водія. Він, позивач, твердо вказав поліцейському, що його дії незаконні, але надав всі необхідні документи. Після перевірки всіх документів, які він надав до вимог п.2.1.ґ. Правил дорожнього руху, відповідачем було винесено незаконну постанову про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Наполягає, що таким чином, було складено незаконну постанову, факти викладанні в ній, не відповідають дійсності. Підтвердженням вказує на ту обставину, що в нього в наявності є страховий поліс АК/7108728, який діє до 31.08.2018 р. та завжди знаходиться в автомобілі. Зазначає, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його, позивача, вину у скоєнні правопорушення. Відповідач ознайомив його з якимось відеозаписом знятим на невідомий пристрій. Так як події відбувалися у темний час доби, то на відео, яке показав інспектор поліції, не можна розгледіти ні номерний знак транспортного засобу ні особу, що перебувала за кермом транспортного засобу, ні момент проїзду автомобілю на заборонений сигнал світлофора. Він, позивач, підписав постанову, надав необхідні пояснення, однак вони були проігноровані відповідачем, який викривив всі наявні факти, і керувався виключно нафантазованими та надуманими обставинами.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та зміст позову. Також підтвердив зміст відповіді на відзив, згідно якої він, ознайомившись з відзивом відповідача, вважає, що відповідач не спростував його, позивача, твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Вказує, що як вбачається з відеозапису, наданим в якості доказу відповідачем, єдиним правильним і виваженим рішенням прийнятим ним, позивачем, було продовження руху транспортного засобу на миготливий зелений сигнал додаткової секції світлофору та миготливий жовтий сигнал. Так, відповідно до п. 8.11. Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. З наданого відеозапису видно, що при здійсненні переїзду згаданого у відзиві перехрестя ним, позивачем, не було створено небезпечних моментів для інших учасників дорожнього руху. Вказує, що, висловлюючи свою позицію, Верховний суд України у своїй постанові від 21 липня 2018 року по справі №552/5623/16-а, зазначає, що продовження руху транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофору можливе, оскільки при екстреному гальмуванні неможливо зупинитися згідно вимог Правил дорожнього руху.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому надав відзив, в якому зазначив, що з вимогами позову не погоджується, вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Також зазначив наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 47 КАСУ відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п. 8.7.3(ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., (далі - «Правила»), жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 2.4 (а) Правил на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у п. 2. 1 Правил. Відповідно до п. 2.1 Правил, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила правопорушення поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Вважає, що з аналізу зазначених норм можливо зробити висновок, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу відповідних посадових осіб пред'являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у випадку звільнення від такого обов'язкового страхування - відповідні підтверджуючі документи (посвідчення). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Зазначає, що знання Правил є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій, наслідком яких може стати нанесення збитків майну або шкоди здоров'ю. Ним, відповідачем, під час патрулювання 27 серпня 2018 року у м. Кривому Розі близько 21 год. 55 хв. по вул. Лермонтова був помічений транспортний засіб «Міцубісі», який проїхав перехрестя вул. Лермонтова та провулку Пулковського на заборонений жовтий сигнал світлофора та не мав при собі поліс ОСЦПВ, водій якого порушив п. 8.7.3 (ґ) Правил. Даний факт правопорушення зафіксовано на автомобільний відеореєстратор та на бодікамеру АЕ 00172. Після чого даний автомобіль був зупинений. Згідно зі ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після того, як були помічені ознаки того, що позивач порушив Правила та був ним зупинений, підійшов до автомобіля, представився згідно з п.3 ст.18 Закону України " Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 вказаного Закону повідомив про причину зупинки. Після того попросив пред'явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Ним, відповідачем, було запитано: «Чому проїхали перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора?» на що позивач відповів: «Я на зелену стрілку проїхав», водієві було пояснено, що він здійснив рух з порушенням Правил, що підтверджується відеофайлом «Факт правопорушення», де з 00 хв. 06 сек. перестає горіти миготливий зелений сигнал світлофора додаткової секції та вбачається, що керований позивачем автомобіль не зупинився перед стоп-лінією, хоча мав таку можливість, а здійснив рух далі з порушенням Правил. Під час розгляду справи від позивача жодних клопотань не надходило. Він, відповідач, ознайомив позивача з відеозаписом скоєного правопорушення, який було зафіксовано на автомобільний реєстратор. Після з'ясування усіх фактичних даних було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора, вчинене позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, ним, відповідачем, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення, з дотриманням норм чинного законодавства згідно ст.36 КУпАП до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.63 Конституції України (відеофайл з 08 хв. 45 сек.) право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Наполягає, що ним, відповідачем, вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Звертає увагу на те, що позивач зазначає те, що він здійснив поворот ліворуч на зелений миготливий сигнал світлофора додаткової секції. На відеозаписі під назвою «Факт правопорушення» чітко видно, що миготливий зелений сигнал світлофора закінчив горіти на 00 хв. 06 сек., але позивач продовжив рух та проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Відповідно до п. 1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 2.3 (б) Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п. 8.10 Правил разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Відповідно до п. 8.7.3 (ґ) ПДР жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Вважає, що позивачем були проігноровані вимоги Правил, а саме п. п. 1.3, 2.3 (б), 8.10, 8.7.3 (ґ), а тому у суворій відповідності вимогам п. 1.9, відповідно до якого - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством, позивача було законно та обґрунтовано було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за проїзд на заборонений сигнал світлофору, а саме жовтий. Як вбачається з відеозапису наданого до суду на відеофайлі з 06 хв. 45 сек. та на цьому ж відео раніше у позивача було запитано: «Чи маєте ви при собі поліс?», але останній намагався його знайти та як підтверджує відеозапис, наданий до суду, поліс надати він не зміг. Ними було повідомлено, що по базі перевіримо чи є він взагалі, після перевірки було підтверджено те, що він в базі МТСБУ значиться, але ж водій повинен його мати при собі та на вимогу працівника патрульної поліції пред'явити, що позивач зробити не зміг. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд справи до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Разом з цим, визнання дій суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Він, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами , висновками експертів , показаннями свідків. Згідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Наполягає, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП Постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом на якому зафіксовано факт правопорушення.Вважає, що ним винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП., яка встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення та ст. 33 КУпАП в якій вказано, що при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому у автоматичному режимі. Зазначає, що жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Вказує, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Вважає, що якщо позивач не понесене відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення він і далі буде порушувати Правила. Проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора є одним з найпоширеніших порушень правил дорожнього руху. Дане порушення часто призводить до створення аварійних ситуацій на дорогах і нещасних випадків. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Також відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив наступне, що з доводами зазначеними і відповіді на відзив не погоджується. При цьому, крім наведеного у відзиві, зазначив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 164 КАСУ у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Не погоджується з доводами позивача про те, що єдине і правильне рішення проїзду вищезазначеного перехрестя було прийнято ним, а саме продовження руху транспортним засобом на миготливий зелений додаткової секції світлофору та миготливий жовтий сигнал світлофору. На відеозаписі, наданому до суду разом з відзивом на адміністративний позов, під назвою «Факт правопорушення» чітко видно, що миготливий зелений сигнал світлофора закінчив горіти на 00 хв. 06 сек., але позивач продовжив рух та проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Стосовно той обставини, що позивачем не було створено небезпечних моментів для інших учасників дорожнього руху зазначає, що порушення правил дорожнього руху, за які настає адміністративна відповідальність, мають формальний склад, і для накладення санкції достатньо встановлення факту порушення правил, норм і стандартів щодо безпеки руху та експлуатації транспорту. Як і для інших правопорушень з формальним складом, установлення причинно-наслідкового зв'язку між правопорушенням та настанням чи можливим настанням шкідливих наслідків є необов'язковим. Вказує, що та обставина, що позивачем не було створено небезпечних моментів для інших учасників дорожнього руху не може бути підставою для скасування винесеної постанови, так як факт правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, підтверджується відео з автомобільного реєстратора, а факт правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП зафіксовано на нагрудний відео реєстратор АЕ 00172.

Під час розгляду справи заявлялися клопотання про відкладення розгляду, які задоволені.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.3), поліс (а.с.4).

Також судом оглянутий диск (а.с.22), на якому маються 3 файли.

При відкритті файлу з назвою «2018-09-18.png» мається статичне зображення ділянки дороги, на якій по ходу руху оператора, розташовані два автомобілі та мається зображення автомобілів, які розташовані по ходу руху назустріч оператору. Також мається світлофор, розташований праворуч по руху оператора, на якому ввімкнені верхня та середні секції. На екрані також маються цифри: «21:52:31».

На файлі з назвою «факт правопорушення» видно дільницю дороги, по якій рухається оператор. Також видно автомобілі, світлофор, який розташований праворуч по ходу руху оператора. На початку запису на екрані маються цифри: «21:53:25», наприкінці запису маються цифри: «21:53:43» . Коли на екрані маються цифри: «21:53:27», видно як ліворуч оператора випереджає автомобіль «Міцубісі», у якого ввімкнений сигнал лівого повороту. В цей момент на світлофорі ввімкнені верхня те середня секції, а також миготливо горить додаткова секція, розташовані лівіше від основної, перед світлофором стоїть в правій смузі по ходу оператора автомобіль, стоять автомобілі в зустрічному напрямку. Останній раз додаткова секція загорається коли на екрані маються цифри: «21:53:31», в цей момент автомобіль «Міцубісі» рухається та знаходиться на незначній відстані від світлофору. Коли на екрані маються цифри: «21:53:32» видно, як автомобіль «Міцубісі» виконує поворот наліво, інші автомобілі не рухаються. Коли на екрані маються цифри: «21:53:34», вмикається зелена, нижня секція світлофору, в цей момент автомобіль «»Міцубісі» завершив поворот наліво та знаходиться за межами перехрестя. Коли на екрані маються цифри: «21:53:36», починають рух прямо автомобіль, який стояв по ходу руху оператора та автомобілі, які стояли в зустрічному для оператора напрямку. Далі видно, як оператор рухається наліво.

На файлі з останніми цифрами «636» мається зображення автомобіля «Міцубісі», поліцейського автомобіля, жінки-поліцейської, чутні голоси. На початку запису на екрані маються цифри: «21:54:00», наприкінці маються цифри: «22:04:48». На початку запису видно, як оператор наближається до автомобіля «Міцубісі», в якому перебуває позивач. Далі оператор представляється, що він є лейтенантом поліції Мартиненком, роз'яснює, що позивач проїхав на забороняючий сигнал світлофору. Позивач каже: «Я їхав на зелений сигнал». Відповідач стверджує, що позивач їхав не на зелений сигнал, пропонує подивитися відеозапис, демонструє відеозапис. Коли на екрані маються цифри: «21:56:19», відповідач запитує про наявність страхового полісу, позивач каже, що має страховий поліс, відповідач просить надати страховий поліс. Відповідач каже: «Ви ж протокол ще не почали складати, прямо зараз?». Відповідач не наполягає на тому, щоб позивач пред'явив поліс. Далі відповідач підходить до жінки-поліцейської, яка перебуває в поліцейському автомобілі, спілкується з нею та повертається до позивача, який перебуває в автомобілі, починає демонструвати запис. До того часу, коли на екрані з'являються цифри «21:59:22», позивач та відповідач обговорюють зміст відеозапису. Далі відповідач, коли на екрані маються цифри «21:59:33», каже: «Будь ласка Вашу страховку, є підстави складати постанову». Далі видно, що позивач щось шукає в автомобілі, каже: «Я шукаю». Далі видно та чутно, як відповідач спілкується з жінкою-поліцейською, яка в цей момент знаходиться поряд з автомобілем «Міцубісі». Чутно, як позивач по телефону запитує: «А де страховка». Далі, коли на екрані маються цифри 22:02:12, відповідач каже: «Ладно, ми перевіримо по базі». Далі відповідач зазначає, що починає підготовку до розгляду справи, роз'яснює позивачу права. Позивач розмовляє по телефону, відповідає на питання відповідача. Далі, коли на екрані маються цифри 22:03:02, відповідач каже: «Страховки нема», продовжує розгляд справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами: постанову (а.с.3), поліс (а.с.4), запис на диску (а.с.22), так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами: постанову (а.с.3), поліс (а.с.4), диск (а.с.32), фото (а.с.37-39), так як вони одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України постанову (а.с.3), поліс (а.с.4), запис на диску (а.с.22), суд вважає достовірними доказами.

Твердження позивача, які міститься в позові та надане ним під час винесення постанови про те, що він здійснював поворот ліворуч на зелений миготливий сигнал світлофору, суд знаходить недостовірним, так як це твердження спростовується змістом відеозапису.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

27 серпня 2018 року, позивач, керуючи автомобілем «Міцубісі», займаючи крайню ліву смугу, включивши сигнал лівого повороту, рухався по вул. Лермонтова в м. Кривому Розі в напрямку пл. Визволення та наближався до перехрестя з пров. Пулковський. При цьому на світлофорі, який регулює рух на перехресті вул. Лермонтова та пров. Пулковський, горіла додаткова секція, зі стрілкою вліво по його ходу. Останній раз додаткова секція загорілася о 21 год. 53 хв. 31 сек., коли автомобіль «Міцубісі» рухався та знаходився на незначній відстані від світлофору. О 21 год. 53 хв. 2 сек. автомобіль «Міцубісі» виконав поворот наліво, інші автомобілі, які були розташовані в попутному та зустрічному для позивача напрямку, в цей час рухалися. О 21 год. 53 хв. 34 сек., на світлофорі ввімкнулася нижня секція світлофору, в цей момент автомобіль «Міцубісі» завершив поворот наліво та знаходився за межами перехрестя. О 21 год. 53 хв. 36 сек. починають рух прямо по вул. Лермонтова автомобіль, який стояв по ходу руху автомобіля «Міцубісі» та автомобілі, які стояли в зустрічному для позивача напрямку. Вказані обставини встановлені поясненнями позивача, постановою (а.с.3), записами (а.с22).

Після цього 27 серпня 2018 року автомобіль, яким керував позивач, був зупинений, останній стверджував, що проїхав на зелений сигнал світлофору. Далі, під час винесення постанови, відповідач запропонував позивачу надати поліс страхування, на що відповідач відповів, що поліс є та почав шукати. Через 3 хвилини після того, як позивач почав шукати в автомобілі поліс, відповідач заявив, що страховки нема. 27 серпня 2018 року о 22 год. 06 хв. інспектором відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ст.122 ч.2 КУпАП за те, що позивач проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору та не мав про собі полісу страхування, чим порушив вимоги п. 8.7.3 г Правил дорожнього руху. При цьому інспектор роз'яснив позивачу його права, клопотань позивач не заявляв. Вказані обставини встановлені поясненнями позивача, постановою (а.с.3), записами (а.с22).

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Обговорюючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофору. Згідно п. 8.7.3(ґ) Правил дорожнього руху, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Відповідно до п. 8.10 Правил разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Разом з тим, згідно п. 8.11 Правил, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що під час руху для позивача загорівся жовтий сигнал світлофору, в той час коли він знаходився в безпосередньої близькості до перехрестя, яке проїхав на протязі однієї секунди та вважав, що рухається на дозволений сигнал світлофору. При таких обставинах, для зупинки автомобіля позивач мав би застосувати екстрене гальмування. Судом також встановлено, що позивач, проїхавши на заборонний сигнал світлофору, не створив безпеки для руху. Отже позивач діяв відповідно до вимог п. 8.11 Правил, а тому в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Обговорюючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за те, що особа не має при собі або не пред'явила у випадку, передбаченому законом, не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стаття 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає обов'язки відповідних підрозділів Національної поліції щодо перевірки та контролю обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно п.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Як передбачено ст. 35 ч.1 п.1 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. На думку суду з сукупності положень ст.ст.21 п.2, 53 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та ст. 35 ч.1 п.1 Закону України «Про національну поліцію» вбачається, що поліцейський посадові особи поліції перевіряти наявність полісу при умові порушення водієм Правил, за які були зупинені.

Як передбачено підпунктом ґ) п. 2.1. Правил, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 2.4. Правил, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

На думку суду такий обов'язок водія виникає в разі порушення ним вимог Правил.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не порушив вимог Правил і, таким був зупинений інспектором безпідставно. Зважаючи на відсутність у інспектора підстав для зупинення транспортного засобу, яким керував позивач, суд приходить до переконання, що відповідач не мав повноважень перевіряти наявність полісу страхування. Також суд враховує, що позивач пояснював інспектору, що поліс є в наявності, намагався знайти в автомобілі вказаний поліс, не стверджував, що у нього відсутній поліс, не відмовлявся надати поліс, але поліцейський дійшов до висновку, що у позивача поліс відсутній. Таким чином, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, не було встановлено підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому, суд приходить до переконання, що є підстави для визнання дій інспектора протиправними та для скасування постанови.

При цьому, суд також враховує, що відповідач не довів правомірність прийняття ним оскаржуваної постанови.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод і інтересів людини і громадянина. Позивач просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. Як впливає з суті позову, позивач просить визнати протиправними дії відповідача про притягнення його 27 серпня 2018 року до адміністративної відповідальності та скасувати постанову, винесену відповідачем 27 серпня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.2, 126 КУпАП. Таким чином, позивач, на переконання суду, припустився помилки при формулюванні позовних вимог. Тому для ефективного захисту прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача про притягнення 27 серпня 2018 року позивача до адміністративної відповідальності та скасувати постанову, винесену відповідачем 27 серпня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.2, 126 КУпАП.

На переконання суду, рішення про задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 КАС України завданню адміністративного судочинства, як справедливе, вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень та такий засаді адміністративного судочинства, передбаченій ст.6 КАС України як верховенство права.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст.ст.2, 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, до поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мартиненка Павла Миколайовича про визнання дій протиправним та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мартиненка Павла Миколайовича про притягнення 27 серпня 2018 року ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мартиненком Павлом Миколайовичем 27 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.2, 126 КУпАП.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів, з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов