Справа № 755/15154/18
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Краснової І.В.

справу розглянуто без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції України в м. Києві, інспектора УПП у м. Києві 1 батальйону, 4 роти рядового поліції Куроченко М.О. про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ Національної поліції України в м. Києві, інспектора УПП у м. Києві 1 батальйону, 4 роти рядового поліції Куроченко М.О. про скасування постанови від 29.09.2018 року серії ЕАВ № 630847 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 29.09.2018 року о 10 год. 42 хв. вона керувала належним їй автомобілем НОМЕР_1 по вул. Межигірській 24, та була зупинена інспектором УПП у м. Києві 1 бат., 4 роти рядовим поліції Куроченко М.О. Працівник поліції вимагав пред'явити документи на автомобіль. Для необхідності надати вказані документи які знаходилися позаду сидіння у кишені чохла, нею було розстібнуто ремінь безпеки для можливості дістати вказані документи.

Інспектором УПП у м. Києві 1 бат., 4 роти рядовим поліції Куроченко М.О. було винесено постанову, про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51 грн. за порушення п. 2.3.в Правил дорожнього руху України.

Оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідач ГУ Національної поліції України в м. Києві, ухвалу суду від 08.10.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 01.11.2018 року про що свідчить зворотне повідомлення про вручення.

16.11.2018 року представником ГУНП у м. Києві за довіреністю - О.Г. Дюбаю до суду було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Так, 29.09.2018 року о 10 год.42 хв. за адресою м. Київ вул. Межигірська 24, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 та не була пристебнута ременем безпеки чим порушила вимоги п. 2.3 п.2 ПДР.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Суд, вивчивши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до 19. Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Як, вбачається з матеріалів справи інспектором УПП у м. Києві 1 бат., 4 роти рядовим поліції Куроченко М.О. 29.09.2018 було винесено постанову серії ЕАВ № 630847 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. за порушення нею п. 2.3.в Правил дорожнього руху України.

З вищевказаної постанови вбачається, що 29.09.2018 року о 10 год. 42 хв. за адресою м. Київ вул. Межигірська 24, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1, автомобіль обладнаний засобами пасивної безпеки, а саме ременем безпеки водій при русі не був пристебнутий, чим порушила вимоги п. 2.3 в ПДР.

У відповідності до ч.1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.1 статті 122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Позивач ОСОБА_1 не визнала своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративному правопорушенні та з метою захисту своїх прав звернулася до суду.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим відповідачем до суду не було надано будь-яких доказів та фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме доказів, які б ґрунтувалися на показаннях технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, саме відповідач зобов»язаний довести правомірність складання постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.3.в Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутність події і складу адміністративного право порушення.

З огляду на вищевказане, з врахуванням з'ясованих фактичних обставин по справі суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем, є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.245,247, 251КУпАП суд -

У х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції України в м. Києві, інспектора УПП у м. Києві 1 батальйону, 4 роти рядового поліції Куроченко М.О. про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.09.2018 року серії ЕАВ № 630847 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

СУДДЯ: