Справа № 0440/5771/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року Справа № 0440/5771/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
30.07.2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати повністю вимогу ГУ ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2017 року № Ф - 3151-17/03.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.02.2014 року здав до ДФС нову відкориговану звітність, в якій вказано про зменшення зобов'язань, але скорегований звіт зданий у встановлений законодавством строк до уваги податковим органом не прийнято. При цьому, позивач припинив свою підприємницьку діяльність 11.01.2017 року. За твердженням позивача, відповідно до законодавства, якщо підприємець принесе державному реєстратору заяву на припинення діяльності, то оподаткування особи припиняється, таким чином, не можливо проводити податкові перевірки. Але, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, незважаючи на обізнаність про припинення позивачем діяльності, продовжувало в порушення вимог законодавства України нараховувати пеню.
Ухвалою від 28.08.2018 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
14.09.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що у період з 13.10.2009 року по 11.01.2017 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Згідно наданої відповідачем інтегрованої картки платника податків у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 31.12.2012 року наявна заборгованість по єдиному соціальному внеску, розмір якої постійно збільшувався та станом на 09.02.2017 року становив 4308,41 грн.
16.03.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 3151-17/03 станом на 28.02.2017 року у сумі 4308,41 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464 від 08.07.2010р. (далі - Закон України №2464), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;
Частиною 11 ст. 9 Закону України №2464 визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 25 Закону України №2464, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Згідно ч. 10 ст. 25 Закону України №2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Як встановлено судом під час судового розгляду, з 31.12.2012 року у позивача наявна заборгованість по єдиному соціальному внеску, розмір якої постійно збільшувався та станом на 09.02.2017 року становив 4308,41 грн., що підтверджується інтегрованою карткою платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.
Щодо твердження позивача про те, що 25.02.2014 року ним було подано відкориговану звітність, в якій зменшені зобов'язання по єдиному внеску, суд зазначає, що будь-яких доказів подання такого звіту позивачем не надано.
Також суд зазначає, що згідно ч. 4. ст. 6 Закону України №2464, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Відповідно до п.п. 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 Податкового кодексу України, внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.
Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Підпунктом 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, є: стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.
Отже, зазначеними нормами передбачено обов'язок фізичної особи нести відповідальність, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем, зокрема, і по зобов'язанням щодо сплати єдиного внеску.
Суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин суд вважає, що позивач не довів, що у спірних відносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник