Справа № 826/7280/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

26 грудня 2018 року справа №826/7280/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Оджиковського В.О.;

відповідача: Борозни М.П.

розглянувши у судовому засідання адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)")
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31 травня 2017 року №; від 31 травня 2017 року № в частині 11 176,00 грн.; від 31 травня 2017 року №
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 грудня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції щодо поставки товарів ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України" були реальними та підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, складання яких передбачено законодавством, і додатковими доказами; ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" мало усі підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість та враховувати його при розрахунку сум бюджетного відшкодування у перевіреному періоді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/7280/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених в акті перевірки.

В судовому засіданні 26 грудня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 31 травня 2017 року № згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2016 року у розмірі 5 275 692,00 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 2 637 346,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 31 травня 2017 року № згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України щодо ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування та відсутність права на врахування такої суми від'ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2016 року на суму 8 691,00 грн., за січень 2017 року на суму 2 485,00 грн., за лютий 2017 року на суму 40 959,00 грн., всього на суму 52 135,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 31 травня 2017 року №002529404 згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2017 року на суму 560 925,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 11 травня 2018 року №216/26-15-14-04-01/39112319 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2016, січень-лютий 2017 року" (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки зафіксовано порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, які мотивовані безпідставним включенням до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку у складі вартості товару, придбаного у ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України", у зв'язку із наступним: у контрагентів позивача по ланцюгу постачання встановлені факти підміни товару, які свідчать про неможливість здійснення господарських операцій у зв'язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відсутність факту реального одержання товару; контрагенти позивача по ланцюгу не здійснювали вирощування зернових, про що свідчить відсутність земельних ділянок, відповідних виробничих потужностей, персоналу, необхідного для забезпечення процесу вирощування, збирання, зберігання сільськогосподарської продукції; правочини позивача з його постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків, відтак у позивача відсутні підстави для податкового обліку таких операцій.

В акті перевірки також вказано про включення позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2017 року податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, а саме: податкову накладну ТОВ "Узинський цукровий комбінат" від 13 лютого 2017 року №36 на суму податку на додану вартість 575,55 грн.; однак, згідно наданої відповідачем розшифровки сум податку на додану вартість вказане порушення не враховане під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, в акті перевірки вказано про наступне: позивачем завищено податковий кредит по ТОВ "Інвест Агро Трейд" на суму 3 109 372,14 грн.; позивач неправомірно відніс до розрахунку суми бюджетного відшкодування суму у розмірі 2 410,59 грн. згідно з податковою накладною ТОВ "Узинський цукровий комбінат" від 27 грудня 2016 року №114; позивач включив до розрахунку суми бюджетного відшкодування операції по ТОВ "Скраглівське хлібозаготівельне підприємство" на суму 74,10 грн. та суму 2 410,59 грн., до перевірки не надано платіжних документів на суму 74,10 грн.; позивач неправомірно відніс до розрахунку суми бюджетного відшкодування суму у розмірі 40 958,65 грн. по взаємовідносинам із ТОВ "ТПК Ресурс", оскільки ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" до складу податкового кредиту віднесено 914 542,00 грн.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі по тексту - Порядок), факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пункт 4 розділу ІІІ Порядку встановлює, що описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином:

1) результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків, зборів відповідно до затвердженого плану перевірки. У цій частині акта (довідки) документальної перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) документальної перевірки у разі необхідності додаються відповідні аналітичні таблиці. Крім того, наводяться дані про наявність та результати перевірки пільг, наданих відповідно до законів (код пільги, на яку суму і на який податок, збір отримано пільги з розбивкою за роками в межах звітних періодів, що перевіряються);

2) у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Однак, суд звертає увагу, що в акті перевірки не зазначено чітко про суть порушення по відносинам позивача із ТОВ "Інвест Агро Трейд", ТОВ "Узинський цукровий комбінат", ТОВ "Скраглівське хлібозаготівельне підприємство" та ТОВ "ТПК Ресурс", та в чому вони виявились, зокрема, відповідач не навів документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та доказів, що підтверджують наявність факту порушень.

Таким чином, зазначені факти порушення викладені не чітко, не об'єктивно та без посилань на конкретні документи, що підтверджують наявність зазначених порушень, що свідчить про не дослідження відповідачем обставин діяльності позивача та виключає можливість прийняти висновок про наявність порушень податкового законодавства по відносинам позивача із ТОВ "Інвест Агро Трейд", ТОВ "Узинський цукровий комбінат", ТОВ "Скраглівське хлібозаготівельне підприємство" та ТОВ "ТПК Ресурс".

Разом з тим, позивач визнає, що помилково включив до розрахунку бюджетного відшкодування суму у розмірі 40 958,65 грн. по взаємовідносинам із ТОВ "ТПК Ресурс", згідно з податковим повідомленням-рішенням від 31 травня 2017 року № та оскаржує вказане рішення лише в частині 11 176,00 грн.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відмова у наданні бюджетного відшкодування, зменшення суми бюджетного відшкодування та зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість по взаємовідносинам позивача із ТОВ "Інвест Агро Трейд", ТОВ "Узинський цукровий комбінат", ТОВ "Скраглівське хлібозаготівельне підприємство" є протиправним.

Вирішуючи спір в частині висновків акта перевірки про неправомірне формування податкового кредиту по відносинам позивача із ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України", Окружний адміністративний суд міста Києва виходить із наступних міркувань.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) та понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" з його контрагентами - ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

Наявні у справі докази підтверджують, що між ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" (покупець) та ТОВ "Реалагро-Центр" (постачальник) укладено договори поставки від 23 листопада 2016 року №UP1293, від 01 грудня 2016 року №UP1332, згідно з якими постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити насіння соняшника українського походження, врожаю 2016 року на умовах СРТ "Перевезення оплачено до "Філія "ТОВ "Олсідз Блек Сі" Олійно-екстракційний завод", місцезнаходження: Одеська обл., Комінтернівський район, територія Визирської сільської ради, 2-й км автодороги на Морський торгівельний порт "Южний", буд. 2 "б" (зерновий склад або пункт накопичення), згідно Інкотермс в редакції 2010 в частині, що не суперечить умовам цього договору.

Між ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" (покупець) та ТОВ "Реалагро-Центр" (постачальник) укладено договір поставки від 23 листопада 2016 року №UP1294, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2016 року на умовах СРТ Перевезення оплачено до ТІС-Зерно, місцезнаходження Порт Южний, причал 16, ТОВ "ТІС-Зерно", Україна" (зерновий склад або пункт накопичення), згідно Інкотермс в редакції 2010 в частині, що не суперечить умовам цього договору.

Відповідно до видаткових накладних та рахунків на оплату у грудні 2016 року ТОВ "Реалагро-Центр" поставило позивачу на умовах договорів поставки насіння соняшника українського походження, врожаю 2016 року в кількості 571,12 тону та кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2016 року в кількості 480,9 тон, та виписало позивачу податкові накладні на загальну суму 8 422 303,44 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 403 717,24 грн.

Між ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" (покупець) та ФГ "Терра України" (постачальник) укладено договори поставки від 30 листопада 2016 року №UP1327, від 12 грудня 2016 року №UP1373, згідно з якими постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити насіння соняшника українського походження, врожаю 2016 року на умовах EXW "Франко-завод", зерновий склад "Стандарт Україна", ПП, місцезнаходження: 52600, Дніпропетровська область, Васильківський р-н, смт. Васильківка, вул. Будівельників (Будьоного), 129" (зерновий склад), згідно Інкотермс в редакції 2010 в частині, що не суперечить умовам цього договору.

Також між ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" (покупець) та ФГ "Терра України" (постачальник) укладено договір поставки від 16 грудня 2016 року №UP1410, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити пшеницю 3-го класу українського походження, врожаю 2016 року на умовах EXW "Франко-завод", зерновий склад "Стандарт Україна" (зерновий склад), згідно Інкотермс в редакції 2010 в частині, що не суперечить умовам цього договору.

Відповідно до видаткових накладних та рахунків на оплату у грудні 2016 року ФГ "Терра України" поставило позивачу на умовах договорів поставки насіння соняшнику українського походження, врожаю 2016 року в кількості 1 371,595 тону та пшеницю 3-го класу українського походження врожаю 2016 року в кількості 600,0 тон, та виписало позивачу податкові накладні на загальну суму 16 757 550,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 792 925,00 грн.

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2016 року та січень 2017 року.

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортними та залізничними накладними, у яких зазначено про перевезення придбаного у ТОВ "Реалагро-Центр" товару до пунктів розвантаження, вказаних у відповідних договорах поставки.

Щодо відносин ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" та ФГ "Терра України" сторонами складено акти приймання-передачі, згідно з якими постачальник передав покупцю придбаний товар на зерновому складі ПП "Стандарт Україна", що також підтверджується відповідними складськими квитанціями.

При цьому ПП "Стандарт Україна", як зерновий склад, зобов'язалось примати на зберігання плоди зернових, зернобобових та олійних культур, здійснювати доробку, зберігання та відвантаження зерна на підставі укладеного із позивачем договору складського зберігання зерна від 19 жовтня 2016 року №56.

Як підтверджують наявні у справі копії виписок банку, позивач перерахував на рахунки постачальників грошові кошти за поставлений товар.

Підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає податковий кредит як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів чи послуг та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Судом встановлено, що позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період відображав відповідні суми податку на додану вартість у складі вартості зернових культур, придбаних у ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України".

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України", були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Вирішуючи питання про реальність операцій з придбання робіт і питання використання їх у власній господарській діяльності позивача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, про що зазначено на стор. 3 акта перевірки.

Як зазначено в акті перевірки та визнається сторонами, для здійснення господарської діяльності позивач орендує офісні приміщення у ТОВ "Будівельно-фінансова компанія "Глобал Естейтс" та ТОВ "Офіс Девелопмент Груп"; станом на грудень 2016 року штатна чисельність працівників підприємства складала 23 особи.

В пункті 3.3 на стор. 5 акта перевірки (а.с. 21 т. І) також зазначено, що причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту є придбання зернових з подальшою реалізацією за межами митної території України (експорт).

На підставі письмових пояснень позивача та наданих ним документів суд встановив, що придбана кукурудза та пшениця доставлена до порту Южний ТОВ "ТІС-Зерно" та експортована за межі митної території України компанії Енгельхарт СТП (Швейцарія) СА, що підтверджується наявним у справі зовнішньоекономічними контрактами та митними деклараціями.

Придбане насіння соняшнику передано на переробку в якості давальницької сировини до "Філія "ТОВ "Олсідз Блек Сі" Олійно-екстракційний завод", місцезнаходження: Одеська обл., Комінтернівський район, територія Визирської сільської ради, 2-й км автодороги на Морський торгівельний порт "Южний", буд. 2 "б" на підставі договору на переробку давальницької сировини від 21 вересня 2016 року №02012/SRV210916, реєстрів прийняття, реєстрів лабораторних досліджень, протоколів лабораторних досліджень, актів щодо послуг очищення та сушіння, звітів та рахунків.

В результаті переробки насіння соняшника утворилися олія, шрот та лушпиння, що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг), актами про переробку сировини, актами приймання-передачі лушпиння соняшника, реєстрами про переробку олійного насіння та виробництво готової продукції, довідками про переробку олійного насіння та виробництво готової продукції, актами приймання-передачі готової продукції.

У подальшому готова продукція - лушпиння продано Філією "ТОВ "Олсідз Блек Сі" Олійно-екстракційний завод" за контрактами на поставку продукції; інша готова продукція - соняшникова олія та шрот - на підставі договору перевалки від 28 жовтня 2016 року №0406010 та генерального договору №03076 на послуги з автоперевезення від 27 березня та актів наданих послуг прийнята на термінал, перевірена на якість та експортована нерезидентам Allseeds Switzerland S.A., Engelhart CTP, що підтверджується відповідним зовнішньоекономічними контрактами, митними деклараціями та виписками банку про оплату за експортований товар.

Перевезення насіння соняшника та пшениці, придбаної у ФГ "Терра України", та переробленої продукції з насіння соняшника здійснювалось ПП "ЛТК Альянс" за договором транспортного експедирування від 11 вересня 2015 року №ТЭО-ЖД-40.

З метою підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання товару для провадження господарської діяльності позивач надав до суду копії наступних документів: договори поставки, видаткові накладні, довіреності щодо права їх підписання від позивача, податкові накладні, залізничні накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, акти приймання-передачі, складські квитанції; договір складського зберігання та акти прийому-передавання виконаних робіт щодо зберігання та навантаження товару; виписки банку з рахунку позивача щодо оплати поставленого товару; щодо подальшого руху придбаного товару надано реєстри прийнятого вантажу ТОВ "ТІС-Зерно", контракти на поставку продукції з Філією "ТОВ "Олсідз Блек Сі" Олійно-екстракційний завод" щодо продажу лушпиння, зовнішньоекономічні контракти і митні декларації щодо експорту пшениці, кукурудзи та продуктів переробки насіння соняшника (соняшникової олії, шроту) коносаменти, фітосанітарні сертифікати, сертифікати походження; договору перевалки та генерального договору на послуги з автоперевезення разом із актами наданих послуг та рахунками до нього, довідки банку про оплату послуг переробки насіння соняшнику та перевалки готової продукції; договір транспортного експедирування, договір перевезення, акти наданих послуг, реєстри, рахунки-фактури по них, залізничні накладні з відомостями вагонів; договір на переробку давальницької сировини, реєстри прийняття та реєстри лабораторних досліджень, протоколи лабораторних досліджень, акти щодо послуг очищення та сушіння, звіти та рахунки; акти виконаних робіт щодо переробки, акти приймання-передачі лушпиння соняшника; реєстри про обробку олійного насіння та виробництво готової продукції, акти приймання-передачі готової продукції.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичної поставки товарів вказує, що ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" здійснювало витрати на придбання у ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України" товару для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Щодо висновків акта перевірки про те, що у контрагентів позивача по ланцюгу постачання встановлені факти підміни товару, які свідчать про неможливість здійснення господарських операцій у зв'язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відсутність факту реального одержання товару, суд зазначає, що відповідач не обґрунтовує сутність поняття "підміна товару" та його вплив на спірні господарські операції, а твердження про відсутність факту законного введення в обіг та реального одержання товару не підтверджуються документально.

Так само не підтверджуються будь-яким доказами висновки акта перевірки про те, що контрагенти позивача по ланцюгу не здійснювали вирощування зернових, про що свідчить відсутність земельних ділянок, відповідних виробничих потужностей, персоналу, необхідного для забезпечення процесу вирощування, збирання, зберігання сільськогосподарської продукції.

Суд також звертає увагу, що право позивача на відображення спірних господарських операцій у податковому обліку не ставиться в залежність від ймовірних порушень постачальниками по ланцюгу постачання; крім того, у межах спірних правовідносин позивач не здійснював господарських операцій із підприємствами, що вказані на стор. 11, 13, 14 акта перевірки.

Разом із тим позивач надав суду копії деяких документів на підтвердження походження придбаного товару по ланцюгу постачання, зокрема копію довідки про наявність земель станом на 01 січня 2016 року у ФГ "Терра України", згідно з якою вказане підприємство орендує 2 146,6199 га земельних ділянок, та копію форми Ф-4 щодо посівних площ сільськогосподарських культур під урожай 2016 року; податкові та видаткові накладні щодо придбання ТОВ "Реалагро-Центр" кукурудзи у СТОВ "Ліщинівське."

Крім того, відповідно до приписів частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини..

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Реалагро-Центр" та ФГ "Терра України", а тому висновки акта перевірки про заниження податку на додану вартість та завищення від'ємного значення податку є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 31 травня 2017 року №№, та податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2017 року № в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2017 року на суму 11 176,00 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Енгельхарт СТП (Україна)" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 42 760,19 грн. рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 31 травня 2017 року №№, .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 31 травня 2017 року № в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2017 року на суму 11 176,00 грн.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 42 760,19 (сорок дві тисячі сімсот шістдесят гривень дев'ятнадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12, 4-й поверх; ідентифікаційний код 39112319);

Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 39439980).

Дата складення повного рішення суду - 27 грудня 2018 року.

Суддя В.А. Кузьменко