Справа № 200/13674/18-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 р. Справа№200/13674/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Волноваського об`єднаного управліня Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, м.Волноваха, вул.Обручева, 17, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 27 вересня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до спеціального пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 1 рік 5 місяців і 4 дні до пільгового стажу, а саме, період навчання в Професійно-технічному училищі №93 м.Донецька за професією електрослюсаря підземного та період проходження курсів підготовки фахівців Збройних Сил України з 01.09.1990 по 03.07.1991 та 30.09.1991 по 30.04.1992; зобов`язання повторно розглянути заяву №1884 від 21 вересня 2018 року з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Волноваського об`єднаного управліня Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, м.Волноваха, вул.Обручева, 17, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 27 вересня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до спеціального пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 1 рік 5 місяців і 4 дні до пільгового стажу, а саме, період навчання в Професійно-технічному училищі №93 м.Донецька за професією електрослюсаря підземного та період проходження курсів підготовки фахівців Збройних Сил України з 01.09.1990 по 03.07.1991 та 30.09.1991 по 30.04.1992; зобов`язання повторно розглянути заяву №1884 від 21 вересня 2018 року з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні /а.с.4-10/.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 вересня 2018 року він звернувся до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою за №1884 про призначення пенсії за віком відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підтвердження наявності страхового стажу, достатнього для призначення пенсії за віком ним було надано наступні документи: заяву, копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, копію трудової книжки, копію диплому про навчання за професією, копію військового квитка, довідки про пільговий характер роботи та пільговий стаж. Проте 27 вересня 2018 року рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1884 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Оскільки на день його звернення до відповідача із заявою №1884 від 21.09.2018 про призначення пенсії його спеціальний (пільговий) страховий стаж з урахуванням спірних періодів складав більше 25 років, а саме: 25 років 19 днів. Дії відповідача щодо не включення спірних періодів його роботи до страхового стажу (загального та спеціального пільгового) вважає такими, що порушують його Конституційне право на своєчасне та повне пенсійне забезпечення.
Відповідач електронною поштою 29 грудня 2018 року надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Оскільки вимоги позивача, щодо зарахування періоду навчання в ПТУ №93 за професією «електрослюсар підземний» з 01.09.1990 по 03.07.1991 є безпідставними з урахуванням положень ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту». Просив суд відмовити у задоволенні позову /а.с.32-36/.
Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року відкрито провадження по справі №200/13674/18-а/ а.с.1/.
Сторони до суду не з"явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі.
Розгляд справи проводиться в порядку спрощного позовного провадження.
Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом наступне.
Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 /а.с.11-12/.
Відповідач Волноваське об`єднане управлі Пенсійного фонду України Донецької області, є юридичною особою () органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.
Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 21 вересня 2018 року №1884 про призначення пенсії за віком відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви було додано: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, копію трудової книжки, копію диплому про навчання в ПТУ №93 з 01.09.1990 по 03.07.1991 за професією «електрослюсар підземний», копію військового квитка, довідку про пільговий характер роботи №657 від 09.08.2018 ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», довідку про пільговий стаж роботи ДП « Шахта ім. М.С. Сургая».
27 вересня 2018 року рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1884 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах /а.с.22-24/.
Відповідач у своєму рішенні зазначив, що загальний стаж роботи ОСОБА_2 становить 25 років, 4 місяці, 16 днів. Стаж роботи на підземних професіях за Списком №1 склав 23 роки, 7 місяців, 15 днів з урахуванням до пільгового стажу періоду строкової військової служби (1 рік, 10 місяців, 9 днів).
Судом встановлено, що відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача наступні періоди:
- з 01.09.1990 по 03.07.1991 (10 місяців 3 дні) період навчання в Професійно-технічному училищі №93 м. Донецька за професією електрослюсаря підземного, у зв`язку із тим, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працевлаштувався на роботу на шахтній поверхні (електрослюсарем черговим із ремонту устаткування) з 04.04.1991. На підземну професію за набутою спеціальністю переведено з 25.09.1991. Таким чином, після фактичного закінчення навчання (після 03.04.1991) до працевлаштування за набутою професією (з 25.09.1991) минуло 5 місяців і 21 день.
- з 01.07.1991 по 30.04.1992 (7 місяців 1 день) курсів підготовки фахівців ВС РСРС з оплатою 50% середнього заробітку у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був зайнятий повний робочий день на підземних роботах, зайнятість на яких дає право на пільгову пенсію;
- до пільгового стажу не враховано періоди відпусток без збереження заробітної плати та страйків: з 01.07.1997 по 20.07.1997 (20днів), з 16.07.2014 по 30.07.2014 (15 днів), 01.04.2015 (1день).
ОСОБА_1 направлено скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Відповідача від 27 вересня 2018 року /а.с.27,28/.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.11.2018 №5509-ІІІ-01 позивача повідомлено про те, що Волноваському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області рекомендовано повторно переглянути матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 /а.с.39/.
Не погоджуючись із рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1884 від 27 вересня 2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.
Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.
Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.
Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 у період з 01.09.1990 року по 03 липня 1991 року навчався у Професійно технічному училищі №93 м.Донецька (запис №2) /а.с.16/.
Також, позивачем отримано диплом серії НОМЕР_4 , відповідно до якого встановлено, що з 01 вересня 1990 року ОСОБА_1 поступив в ПТУ №93 м. Донецьк, Донецької області та 03 липня 1991 року закінчив повний курс з одержанням професії електрослюсар підземний та присвоєно кваліфікацію четвертого розряду /а.с. 14/.
Судом встановлено, що позивач з 01.09.1990 року по 03.07.1991 навчався у Професійно технічному училищі №93, тобто до прийняття та набрання чинності Законом України Про професійно технічну освіту від 10.02.1998, а тому в даному випадку посилання відповідача на положення зазначеного Закону як на підставу відмови для зарахування даного періоду до пільгового стажу позивача є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки у відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі.
Відповідно Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Таким чином, суд звертає увагу, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.
Так, відповідно до п.п. з п. 109 розд. VIII Постанови Ради Міністрів СРСР Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій від 03.08.1972 № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.
Приписами частини 3 п. 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "до" і "л", прирівнюються за вибору яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, встановлено, що особа після завершення навчання має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлюючи обмежень щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії, а тому посилання відповідача на те, що позивач після закінчення професійно технічного училища протягом третьої місяців мав працевлаштуватись на роботу за набутою у професійно технічному училищі професією є безпідставними.
Крім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 38 Закону України Про професійно технічну освіту відповідно до яких час навчання у професійно технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Оскільки, ОСОБА_1 був працевлаштований за набутою спеціальністю після досягнення повноліття, через через 2 місяці 22 дні після закінчення навчання, про що свідчить запис №4 в трудовій книжці /а.с.16/.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що період навчання ОСОБА_1 у професійно технічному училищі №93 м. Донецька з 01.09.1990 по 03.07.1991 за професією електрослюсар підземний має бути зараховано до пільгового стажу останнього, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у відповідності до ст. 14 Закону України Про Пенсійне забезпечення.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду з 30.09.1991 по 30.04.1992 (7 місяців 1 день) курсів підготовки фахівців ВС РСРС з оплатою 50% середнього заробітку у зв`язку з тим, що я не був зайнятий повний робочий день на підземних роботах, зайнятість на яких дає право на пільгову пенсію суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.09.1991 по 30.04.1992 проходив курси підготовки фахівців РСРС з оплатою 50% середнього заробітку /а.с.20/.
Після закінчення даних курсів підготовки в Красногорівському ПТУ №143, ОСОБА_1 видано савдоцтво серії НОМЕР_5 про закінчення курсів підготовки водіїв транспортних засобів категорії «С»/а.с.14/.
18 червня 1992 року ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу та направлений до військової частини, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 /а.с.13/.
Проте, як в трудовій книжці міститься запис про роботу електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті з 25.09.1991 по 16.06.1992 (день звільнення у зв`язку із призовом на строкову службу записи №5 - 18.06.1992 та №6 - 26.04.1994) /а.с.16-17/.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»( в редакції чинній на дату звернення заявника) основним документом про трудову діяльність є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Записи в трудовій книжці внесені відповідно до вимог діючого, на час внесення записів, законодавства, жодних виправлень чи невідповідностей в ній не міститься. Зауважень з боку Пенсійного фонду під час розгляду заяви не висловлено.
Трудовою книжкою, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, підтверджено пільговий стаж 25 років 19 днів, що дає право на призначення пенсії за віком згідно вимог ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».
За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого спірного рішення.
Разом з цим, суд зазначає, що статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
В контексті викладеного, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 27 вересня 2018 року №1884 про відмову в призначенні позивачу пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
А тому, суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню.
Щодо клопотання позивача про встановлення контролю за виконанням рішення суду відповідно до ст. 382 КАС України, суд зазначає наступне.
Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 квитанцією від 30 листопада 2018 року сплачено судовий збір по справі №200/13674/18-а у сумі 704,80 /а.с.3/.
Згідно частини 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першоюцієї статті, - повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на що суд присуджує на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управліня Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Волноваського об`єднаного управліня Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, м.Волноваха, вул.Обручева, 17, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 27 вересня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до спеціального пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах 1 рік 5 місяців і 4 дні до пільгового стажу, а саме, період навчання в Професійно-технічному училищі №93 м.Донецька за професією електрослюсаря підземного та період проходження курсів підготовки фахівців Збройних Сил України з 01.09.1990 по 03.07.1991 та 30.09.1991 по 30.04.1992; зобов`язання повторно розглянути заяву №1884 від 21 вересня 2018 року з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27 вересня 2018 року №1884 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.
Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №1884 від 21 вересня 2018 року, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управліня Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85700, м.Волноваха, вул.Обручева, 17, ) судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80(вісімдесят)копійок.
Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 03 січня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Аканов О.О.