Справа № 280/4838/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 січня 2019 року Справа № 280/4838/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1)

до відповідача Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м.Токмак, вул. Центральна, буд. 42-10, ),

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 18 років 3 місяці 23 дні, половини періоду навчання за денною формою в Українській юридичній академії 2 роки 5 місяців (з 01.09.1988 по 30.06.1993), період роботи на прокурорських посадах в прокуратурі Запорізької області 6 років 10 місяців 10 днів (з 02.08.1993 по 11.06.2000), що в сукупності складає 27 років 7 місяців, та не проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04 жовтня 2018 року в розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді;

- зобовязати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 42/10, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1), до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину періоду навчання в Українській юридичній академії 2 роки 5 місяців (з 01.09.1988 по 30.06.1993), період роботи на прокурорських посадах в прокуратурі Запорізької області 6 років 10 місяців 10 днів (з 02.08.1993 по 11.06.2000, що включаючи час роботи на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області протягом 18 років 3 місяці 23 днів, в сукупності складає 27 років 7 місяців та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1), щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаного сукупного стажу роботи за вислугою років у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 04.10.2018 з урахуванням фактично виплачених сум з правом на перерахунок в наступному щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у звязку із зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при виході у відставку позивач набув право на врахування до стажу, який дає право на вихід у відставку періоду роботи на прокурорських посадах в прокуратурі та половини навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті. Однак, відповідачем в порушення вимог Закону не враховано зазначений стаж для умов призначення та виплати довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, замість чого здійснено призначення довічного утримання у розмірі 80% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Позивач вважає, що відмовляючи в призначенні довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати відповідач діяв не в порядку та не у спосіб визначений законодавством, вказане є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає таке рішення відповідача протиправним, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року відкрито провадження по справі №280/4838/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

10 грудня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 40447), в якому зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснено з 04.10.2018 відповідно до абз. 2 пункту 25 Розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402, у розмірі 80% суддівської винагороди. З наведених підстав просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання були повідомлений належним чином, про що свідчать поштове повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи. 30.11.2018 через канцелярію суду (вх. №39097) надав заяву про розгляд справи без його участі. Нас задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, які містяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

04.10.2018 позивач, як суддя у відставці, звернувся до відповідача з заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

23.10.2018 позивач отримав від відповідача повідомлення про довічне грошове утримання судді з 04.10.2018 у розмірі 80% від посадового окладу.

Позивач не погоджуючись із розміром призначеного відсотка у звязку із не зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового у тримання половини періоду навчання за денною формою та періоду роботу на прокурорських посадах, звернувся до суду із цим позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що позивач в період з 01.09.1988 по 30.06.1993 навчався в Харківському юридичному інституті.

Позивач у період з 02.08.1993 по 11.06.2000 працював в органах прокуратури Запорізької області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 14-15).

Згідно записів трудової книжки (а.с. 15-16) позивач з 12.06.2000 по 03.10.2018 працював на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області.

Наказом № 148-ос від 04.10.2011 начальника управління ТУ ДСА в Запорізькій області встановлено позивачу який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, щомісячне грошове утримання в розмірі 80 % заробітної плати з 14.11.2011 (а.с с.18).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2018 №3048/0/15-18 позивача звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

З довідки про розрахунок стажу судді вбачається, що стаж позивача на посаді судді становить 18 років 03 місяці 23 дні, стаж роботи в органах прокуратури становить 6 років 10 місяців 10 днів.

Позивач 25.10.2018 звернувся із заявою до відповідача в якій просив здійснити йому з 04.10.2018 перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із наявного і достатнього стажу роботи в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та провести нарахування і виплату безпідставно невиплачених грошових сум, починаючи з 04.10.2018 та до моменту відповідного перерахунку з урахуванням вже виплачених сум.

З листа № 50/У-7 від 06.11.2018 відповідача вбачається, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 2 червня 2016 року, починаючи з 04.10.2018 у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Відповідно до ст. 137 вказаного Закону загальний стаж на посаді судді становить 18 років 03 місяці 23 дні. Відсоток суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів становить 80 відсотків.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно доКонституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130).

Відповідно дост. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,- незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначенихКонституцією України гарантій незалежності судді.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»(у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015) відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016,- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт в даний час втрапив чинність, але ним необхідно керуватись при визначенні стажу позивача.

В редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 29 березня 2015 року пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, даним законом не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Отже, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 29 березня 2015 року зберігається та не підлягає перерахуванню.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-XII (далі - Закон № 2862-XII; який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також суд звертає увагу на те, що Закон № 2453-VI, який прийнято та діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями підп. 3-1 п. 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у рішенні Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № П/9901/382/18).

Щодо стосується зарахування періоду роботи позивача в органах прокуратури до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як зазначалось вище, за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується, зокрема, стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до роз'яснення поняття «прокурор», яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Отож, в аспекті спірних правовідносин суд вважає за необхідне звернути увагу на те, оскільки за змістом ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих. Роз'яснення поняття «прокурор» міститься у ст. 56 Закону № 1789-XII.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді (18 років 3 місяці 23 дні), половину строку навчання у вищому учбовому закладі (2 роки 5 місяців), роботу на прокурорських посадах (6 років 10 місяців 10 днів).

А відтак стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 27 років 7 місяців 10 днів, що в свою чергу дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Стосовно права суддів у відставці на перерахунок довічного грошового утримання у зв'язку із зміною складових суддівської винагороди, слід виходити з такого.

Оклад судді є однією з складових суддівської винагороди. 15.05.2018 Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» № 2415-VIII були внесені зміни до пункту 3, розділу 11 Закону України № 1774-VIII та встановлено порядок обчислення грошової винагороди судді із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Отже, цим Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи з цієї розрахункової величини, яка в майбутньому може змінюватись. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору під час звернення до суду з даним позовом, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1) до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 42/10, ) про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 42/10, ) щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1), що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 18 років 3 місяці 23 дні, половини періоду навчання за денною формою в Українській юридичній академії 2 роки 5 місяців (з 01.09.1988 по 30.06.1993), період роботи на прокурорських посадах в прокуратурі Запорізької області 6 років 10 місяців 10 днів (з 02.08.1993 по 11.06.2000, що в сукупності складає 27 років 7 місяців, та не проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04 жовтня 2018 року в розмірі 90% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді.

Зобовязати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 42/10, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1), до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину періоду навчання в Українській юридичній академії 2 роки 5 місяців (з 01.09.1988 по 30.06.1993), період роботи на прокурорських посадах в прокуратурі Запорізької області 6 років 10 місяців 10 днів (з 02.08.1993 по 11.06.2000, що включаючи час роботи на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області протягом 18 років 3 місяці 23 днів, в сукупності складає 27 років 7 місяців та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Пушкіна, буд. 13, код ДРФО НОМЕР_1), щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаного сукупного стажу роботи за вислугою років у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 04.10.2018 з урахуванням фактично виплачених сум з правом на перерахунок в наступному щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у звязку із зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 04.01.2019.

Суддя Р.В.Сацький