Справа № 1340/3580/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3580/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

02 січня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Карп'як О.О.,

судді Ланкевичу А.З.,

судді Мартинюку В.Я.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_4.,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Львові заяву позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, Приватного підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (79000, АДРЕСА_1) до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області (81340, Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, пл. І.Франка, 14) про визнання протиправним та скасування рішення від 30.05.2018 "Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна Львівської області та дати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки площею 0,1834 та гр. ОСОБА_2.".

Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

28 грудня 2018 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 30.05.2018 року № 61 «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_2.»;

- зупинення дії рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2, кадастровий номер ділянки НОМЕР_1»;

- заборонити відповідачу вчиняти дії пов'язані з відчуженням (передачею у власність або в оренду третім особам, зокрема, і ОСОБА_2,) земельної ділянки площею 0,1834 га за адресою: вул. Центральна, с. Дмитровичі, Мостиський район, Львівська область, кадастровий номер ділянки - НОМЕР_1

В обґрунтування клопотання посилається на те, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити ефективний захист порушених прав та інтересів ОСОБА_3, за захистом яких вона звернулася до суду. Рішенням Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 30.05.2018 року № 61, окрім затвердження Детального плану території прийнято також рішення надати дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення (для іншого сільськогосподарського призначення) - на землі промисловості (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) в с. Дмитровичі по вул. Центральна, площею 0,1834 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), угіддя - під будівлями та дворами, з метою передачі в оренду. Позивач є орендарем земельної ділянки площею 0,5682 га, кадастровий номер НОМЕР_2, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка використовується позивачем для вирощування сільськогосподарської органічної продукції. Зміна цільового призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості призведе до неможливості здійснювати позивачем господарської діяльності, що полягає у веденні фермерського господарства, оскільки на сусідній ділянці ОСОБА_2 буде збудовано промисловий об'єкт.

Як стало відомо позивачу, 22 листопада 2018 року Судововишнянської міською радою Львівської області було прийнято рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2, кадастровий номер ділянки НОМЕР_1». Вважає, що рішення Судововишнянської міської ради від 30.05.2018 року слугувало тим фактором на підставі якого відбулося подальше вчинення юридично значимих дій ОСОБА_2 для зміни цільового призначення та набуття земельної ділянки по АДРЕСА_2 Мостиського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, у власність або користування. Отже, не зважаючи на подання ОСОБА_3 позову до суду про визнання протиправним та скасування рішення від 30.05.2018 № 61 надалі вчиняються дії, які суперечать вимогам чинного законодавства та порушують законні права та інтереси позивача як суміжного землекористувача. На підставі оскаржуваних рішень Судововишнянської міської ради від 30.05.2018 № 61 та від 22.11.2018 року можливе передання земельної ділянки площею 0,1834 га за адресою: АДРЕСА_2, Мостиський район, Львівська область, кадастровий номер ділянки - НОМЕР_1 у власність ОСОБА_2 У разі задоволення позову у даній справі та скасування оскаржуваних рішень невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою від 02 січня 2018 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову. З врахуванням заяви про зміну предмету позову від 28.12.2018 позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 30.05.2018 № 61 "Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_2.";

- визнати протиправним та скасувати рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2, кадастровий номер ділянки НОМЕР_1»;

- суму сплаченого судового збору стягнути з відповідача.

Представник позивача просив заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволити, з підстав наведених у ній.

Третя особа заперечив проти задоволення заяви та просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову та матеріали адміністративної справи суд відмовляє в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, зазначеною нормою визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення - позовних вимог. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов'язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивач просить зупинити дію рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 30.05.2018 №61 "Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_2." та рішення Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2, кадастровий номер ділянки НОМЕР_1. Тобто, позивач просить зупинити дію рішень, які він оскаржує у даній справі. Доказів існування обставин, які б ускладнили чи унеможливили виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, позивачем не долучено.

Слід звернути увагу на те, що у заявленому клопотанні про забезпечення позову не зазначено, якими доказами підтверджуються обставини на які посилається позивач, як на підставу для необхідності вчинення дій для забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивачем не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Позивачем необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю оскаржуваного рішення.

Однак, суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Посилання на ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не можуть вважатись підставою для вжиття заходів для забезпечення позову, так як є обгрунтуванням предмету позову та підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Судом в порядку ч.5 ст.242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/14722/17, від 19.06.2018 у справі № 826/9263/17, від 03.07.2018 року у справі №826/166/18.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі (постанова Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 826/9263/17).

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В клопотанні не наведено, обставин, які б свідчили про неможливість виконання позитивного для позивача рішення суду, у випадку його прийняття.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду клопотання суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України.

Відтак, правових підстав для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову немає.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому суд фактично визнає рішення протиправними без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.01.2019 року.

Головуючий - суддя Карп'як О.О.

Суддя Ланкевич А.З.

Суддя Мартинюк В.Я.