Справа № 640/27/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

03 січня 2019 року м. Київ № 640/27/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №640/27/19 за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1, із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, у якій просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві: № від 22.04.2013, №7654-17 від 08.06.2015, №1 від 26.04.2016, №1 від 27.04.2017, №30761-1305-2650 від 27.04.2018;

- скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців №228/26-5а-13-02-35/251011078 від 30.09.2017.

02.01.2019 разом з позовною заявою через канцелярію суду, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка згідно автоматизованого розподілу передана судді Клочковій Н.В.

Позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців №228/26-5а-13-02-35/251011078 від 30.09.2017.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що вказане рішення є незаконним, оскільки воно винесено на підставі податкових повідомлень-рішень органів ГУ ДФС у місті Києві, які є також предметом оскарження в межах даного спору. Позивач наголошує, що рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців №228/26-5а-13-02-35/251011078 від 30.09.2017 прямо впливає на здійснення підприємницької діяльності позивачем, оскільки в разі його не зупинення, останній змушений буде переходити і сплачувати податки (подавати звітність) по загальній системі оподаткування. Тобто, позивач вважає, що вказані обставини можуть призвести до неможливості в подальшому виконати рішення суду в разі задоволення позову по суті даного спору. Відтак, на думку позивача, наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваних рішень, а тому існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне. Рішення, яким позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову існує вже понад рік, проте позивач із заявою про забезпечення позову протягом року не звертався до суду. Судом встановлено, що позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві: № від 22.04.2013, №7654-17 від 08.06.2015, №1 від 26.04.2016, №1 від 27.04.2017, №30761-1305-2650 від 27.04.2018 та рішення про виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців №228/26-5а-13-02-35/251011078 від 30.09.2017.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог (аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року №826/16365/17).

При цьому, позивачем не вказано, яких саме значних зусиль або витрат, необхідно буде докласти для відновлення прав та інтересів позивача. Вирішення питання про забезпечення позову на даній стадії розгляду, може бути рівнозначним розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та фактично буде рівнозначним задоволенню позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, на даній стадії, до початку судового розгляду, у суду відсутні підстави стверджувати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а також враховуючи те, що судові рішення, у тому числі, ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя Н.В. Клочкова