Справа № 520/10278/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 січня 2019 р. № 520/10278/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Шапошник С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1)

до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код за )

про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.08.18 №003451/1309 в частині визначення податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 3979,29 грн.;

- скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.08.18 №003452/1309 в частині визначення податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 20140,08 грн.;

- скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.08.18 №003453/1309 в частині визначення податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 38980,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області видала податкові повідомлення рішення від 21.08.2018 року №№ 003451/1309, 003452/1309 , 003453/1309 якими йому помилково визначено податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в тих розмірах, які ними визначені, позаяк вказане ти нерухоме майно не є торгівельною будівлею, як-то стверджує відповідач, а відноситься до будівель промисловості оскільки є, згідно технічної документації, виробничим будинком з призначенням - швейно-модельна студія.

Крім того, як вказує позивач ГУ ДФС помилково розрахував ставку податку із віднесенням вказаної нежитлової будівлі до ІІІ зони, оскільки, відповідно до Додатку 2 до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого рішенням ХМР від 12.01.2011 року № 126/11до цієї зони віднесено лише проспекти Орджонікідзе та Косіора, а усі інші до IV зони, а тому контролюючим органом невірно розраховано суму податку за 2015-2017 роки. У зв'язку з чим просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав та мотивів в ньому викладених.

Представник відповідача надав письмовий відзив на адміністративний позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на правомірність винесених податкових повідомлень рішень та безпідставність позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивачу на підставі договору дарування нежитлової будівлі від 11.03.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 218, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тарасовою Ю.П. належить нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 1624, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Абзацом 2 п. 3 вищезазначеного договору вищезазначена нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0, 2184 га, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014, виданого Управлінням Держземагентства у м. Харкові Харківської області 06.03.2014 року, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2, для реконструкції нежитлової будівлі з прибудовою під швацько-модельну студію та для обслуговування та експлуатації нежитлової будівлі.

Згідно наданої відповідачем копії технічного паспорту на виробничий будинок, виготовленого Харківським МБТІ станом на 24.01.2004 року призначення будівлі - швейно-модельна студія.

Відповідно до копії технічного паспорту, наданого позивачем, виготовленого ФОП ОСОБА_5 станом на 08.11.2018 року на виробничий будинок літ. «А-2» № АДРЕСА_2 призначення будівлі - швейно-модельна студія.

21 серпня 2018 року контролюючим органом на підставі пп. 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення № № 003451/1309, 003452/1309 , 003453/1309 про визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015, 2016, 2017 роки на суму 13870, 67 грн., 31330, 82 грн. та 51974, 40 грн. відповідно.

Як вбачається із відзиву на позов та наданих копій документів відповідач під час розрахунку сум податку за вказаними податковими повідомленнями рішеннями виходив з того, що нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 1624, 2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить позивачу є торговельною будівлею та перебуває у ІІІ зоні зонального поділу, зазначеного у додатку 1 до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 126/11 від 12.01.2011 року, з урахуванням внесених змін.

Суд відзначає, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктом 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Згідно п.п. 1.2.2. п. 1.2. Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 12.01.11 №126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України» зі змінами та доповненнями, до об'єктів нежитлової нерухомості віднесено, зокрема, будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування. Крім того, до об'єктів нежитлової нерухомості віднесено, зокрема, також будівлі промислові та склади.

Під час розгляду справи судом, відповідачем до суду не надано, а судом не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів належності приміщення, що належить позивачу на праві власності до будівель торговельних - як-от: торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем не доведено факту належності зазначеного об'єкту нерухомого майна до будівель торговельних.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи відповідно до Додатку 2 до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 12.01.2011 року № 126/11, зі змінами та доповненнями до ІІІ зони Орджонікідзевського району м. Харкова віднесено лише проспекти Орджонікідзе та Косіора, а усі інші вулиці - до IV зони, що свідчить про помилковість висновку контролюючого органу про віднесення будівлі позивача до ІІІ зони.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та є такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.08.2018 року № 003451/1309 в частині визначення податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 3979, 29 грн. (три тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять гривень 29 копійок).

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.08.2018 року № 003452/1309 в частині визначення податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 20140,08 грн. (двадцять тисяч сто сорок гривень 08 копійок).

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 21.08.2018 року № 003453/1309 в частині визначення податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 38980, 80 грн. (тридцять вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят гривень 80 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.01.2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.