Справа № 640/21884/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

26 грудня 2018 року м. Київ № 640/21884/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Патратій О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

заявник ОСОБА_1

заінтересовані сторони:

1. Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович

2. ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд в порядку забезпечення позову заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, та будь-якого іншого обтяження) щодо квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Однак, не зважаючи на наявність арешту вказаної квартири відповідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018р. у справі № 752/23159/18, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович 07.12.2018р. прийняв рішення про припинення обтяжень на квартиру та її реєстрацію за ОСОБА_4

На думку заявника, рішення Державного реєстратора про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на Квартиру було очевидно протиправними, оскільки існували передбачені п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстави для відмови для у здійсненні такої державної реєстрації прав, а саме - на квартиру був накладений арешт згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018 р. у справі № 752/23159/18, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також заявник зазначає, шо предметом позову ОСОБА_5 до Державного реєстратора за участю третьої особи ОСОБА_3 будуть вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення Державного реєстратора про припинення обтяження на Квартиру у вигляді арешту та рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на Квартиру за ОСОБА_4 На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим подальше виконання рішення суду про задоволення позову. Наслідком можливого задоволення судом позову ОСОБА_5 до Державного реєстратора буде поновлення її прав власності на Квартиру, однак невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_4 у вчиненні реєстраційних дій щодо Квартири може спричини негативні наслідки для заявника , що суттєво ускладнить ефективний захист порушених прав ОСОБА_5

Розглянувши подану заяву суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В розумінні наведеної норми закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06 червня 2008 року в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) (N 17056/06) Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попереднім або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші пороти Мальти»).

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 14.08.2001р. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018р. у справі № 752/23159/18 заяву представника позивача - ОСОБА_6 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована: АДРЕСА_1).

19.11.2018 року арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Гамаль І.М.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19.12.2018 р. № 150285394, рішення Державного реєстратора, які є предметом оскарження, приймалися у такій послідовності:

- 07.12.2018 р. о 16:55:01 год. Державним реєстратором Прошкіним О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на Квартиру за ОСОБА_4 та відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- 07.12.2018 р. о 17:07:49 год. Державним реєстратором Прошкіним О.В. прийнято рішення про припинення обтяження на Квартиру у вигляді арешту, яке виникло на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018 р. у справі № 752/23159/18;

- 07.12.2018 р. о 17:10:11 год. Державним реєстратором Прошкіним О.В. внесено відомості про припинення обтяження на Квартиру у вигляді арешту;

- 07.12.2018 p. о 17:11:37 год. Державним реєстратором Прошкіним О.В. внесено відомості про державну реєстрацію права власності на Квартиру за ОСОБА_4

Як зазначає заявниця, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони у вчиненні реєстраційних дій щодо Квартири суттєво ускладнить ефективний захист порушених прав ОСОБА_5, оскільки дозволить здійснювати подальше відчуження вказаної Квартири.

Також, на думку заявниці, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо Квартири може зробити неможливим подальше виконання рішення суду про задоволення позову ОСОБА_5 до Державного реєстратора про скасування реєстраційних дій.

ОСОБА_5 просить суд заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Квартири.

З наведених підстав суд погоджується з доводами позивача, що вказані дії державного реєстратора щодо переоформлення права власності на належну їй на праві власності квартиру вчиняються з очевидними ознаками протиправності, оскільки серед переліку підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), в той час як ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018р. у справі № 752/23159/18 накладено арешт на вказану квартиру, а отже відчужується квартира, що перебуває під арештом.

Суд також приходить до висновку, що подальше можливе відчуження вказаної квартири може дійсно не лише утруднити, але й унеможливити виконання судового рішення та вплинути на майнові інтереси не лише позивача, а й інших осіб, у разі набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 , які не беруть участі у цьому судовому процесі.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль. Отже, заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Відтак, суд вбачає підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Вид забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору відповідає положенням ч. 1 ст. 151 КАС України, а тому є законним.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову у наведений спосіб ніяк не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє вчинення зазначених дій з відчуження квартири до вирішення спору у даній справі.

Так, вжиття таких заходів зумовить збереження коштів та зусиль третіх осіб на укладання договорів стосовно вказаного в ухвалі нерухомого майна та буде сприяти визначеності судового рішення.

Водночас, суд вважає, що в даному випадку права відповідачів не порушуються з підстав того, що останні не позбавлені можливості провести можливе відчуження майна пізніше, а права позивача будуть захищені, що відповідає дотриманню балансу інтересів сторін.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири є достатнім способом забезпечення позову для недопущення порушення законних прав ОСОБА_5 на володіння та користування належною їй квартирою № 16 у будинку № 14 по вул. Антоновича у м. Києві.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Iрланді1» (Заява № 50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» (заява № 21948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп-2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своє суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що таке вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Крім того, суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову.

Крім цього, за приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі повинні бути зазначені окрім іншого й: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно вірність та повнота зазначення такої інформації є вимогою до форми ухвали в розумінні ст. 156 КАС України.

За змістом частини 1 статті 12 Закону "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Тому, враховуючи що позивачем у даній справі й відповідно - стягувачем, не є суб'єкт владних повноважень, тому такий строк встановлено терміном 3 роки.

Керуючись статтями 150-154, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити повністю.

2. Заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, та будь-якого іншого обтяження) щодо квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

3. Ухвалу направити особам, які беруть участь у справі.

Стягувач: ОСОБА_1

(АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Боржник: Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 16-Г)

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 26 грудня 2021 року.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала діє до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили.

Повідомити заявника - ОСОБА_1, що відповідно до ч.2 ст. 153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Попередити заявника - ОСОБА_1, що відповідно до ч.8 ст. 157 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій