Справа № 140/2443/18
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2443/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф. А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), в якому просить: 1) визнати дії щодо зменшення розміру пенсії з 88% до 70% відповідних сум грошового забезпечення за аналогічною посадою поліцейського при проведенні перерахунку у 2018 році протиправними; 2) зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 88% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, встановлено, що судовий розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 1999 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З отриманої відповіді ГУ ПФУ у Волинській області ОСОБА_1 стало відомо, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року, зменшивши її розмір до 70% від суми грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії. Позивач категорично не погоджується з такими діями відповідача, оскільки ними порушено його законні права та інтереси, внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_1 отримав пенсію на 18% меншу, ніж очікував.

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечує. В обґрунтування своєї позиції вказав, що відповідно до чинної на 01.01.2016 року редакції статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Така норма введена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166. Ця норма не визнана неконституційною.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданою Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (надалі - Ліквідаційна комісія УМВС у Волинській області). Вказаний перерахунок проведений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 за правилами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 та із застосуванням статті 63 та статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на час перерахунку - 01.01.2016 року.

Відтак, відповідач вважає, що вимога позивача про перерахунок пенсії у розмірі 88% грошового забезпечення не підлягає задоволенню, оскільки дія норми Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не зворотня в часі, застосовується з 01.05.2014 року як при призначенні нової пенсії, так і під час перерахунку раніше призначеної пенсії та відповідає конституційному принципу, передбаченому частиною першою статті 58 Конституції України.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пенсія позивачу за вислугу років призначена з листопада 1999 року у розмірі 83% грошового забезпечення (вислуга років 31) (а. с.23).

Як вбачається перерахунку пенсії у березні 2008 року, розмір пенсії ОСОБА_1 становив 88% грошового забезпечення (а. с. 24).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» 22.04.2018 року ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року у розмірі 70% від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 року №2511. Загальний розмір перерахованої пенсії складає 8608,00 грн (а. с. 28).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив, провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 88% від суми грошового забезпечення (а. с. 13-14).

Листом від 12.11.2018 року ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 проведено перерахунок пенсії позивача. Вказаний перерахунок здійснено за чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсію позивача перераховано з нового грошового забезпечення у розмірі 70% (максимальний) (а. с. 15).

Вважаючи такі дії відповідача щодо перерахунку пенсії у розмірі 70% протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною п'ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.06.2018 року у справі № 583/2264/17 зазначив, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Даний висновок стосується практичного застосування положень частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому враховується судом під час розгляду даної справи.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в первинній редакції цього Закону) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

Частина друга статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазнавала змін в частині встановлення максимального розміру пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, а саме:

- редакція згідно з Законом України від 25.03.1996 року № 103/96-ВР: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 04.07.2002 року № 51-IV: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 04.04.2006 року № 3591-IV: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

- редакція згідно з Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VII: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вбачається з копії висновку про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, позивачу з 05 листопада 1999 року було призначено пенсію за вислугу років, основний розмір пенсії становив 83% грошового забезпечення (вислуга років 31).

Згідно перерахунку пенсії у березні 2008 року здійснено перерахунок пенсії позивача, основний розмір пенсії становив 88% від суми грошового забезпечення (вислуга років 31).

Разом з тим, у квітні 2018 року відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року у розмірі 70% від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 року №2511.

Таким чином, судом встановлено, що, здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 у квітні 2018 року з 01.01.2016 року, відповідач обмежив її розмір 70% суми грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року мав бути проведений з розрахунку 88% грошового забезпечення, оскільки застосування відповідачем наведеної вище норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції, чинній на дату проведення перерахунку, на переконання суду, є порушенням приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, при вирішені даного спору застосуванню підлягають також положення частини першої статті 6 КАС України, в якій зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, позивач зберігає право на обчислення пенсії за вислугу років із максимального розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому права, що виникли з моменту встановлення вказаного розміру пенсії у 2008 році мають ним реалізовуватись в подальшому та не можуть бути обмежені (скасовані).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів, що зменшуючи у процентному відношенні розмір пенсії ОСОБА_1, під час її перерахунку, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Тому такі його дії є протиправними.

Виходячи з наданих статтею 245 КАС України повноважень, з метою належного способу захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 88% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу з 01.01.2016 року у розмірі 88% відповідних сум грошового забезпечення, що визначене у довідці Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 року №2511.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений згідно з квитанцією №28 від 23.11.2018 року (а. с. 2).

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 88% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.01.2016 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року у розмірі 88% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 та довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 року №2511.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер