Справа № 699/1270/18
Суддя: Линдюк В. С.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/1270/18
Номер провадження № 2-а/699/33/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 року м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з вказаним адміністративним позовом у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області від 14.11.2018 року № 99, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 96 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова винесена без повного та належного дослідження всіх обставин справи, а також з порушенням вимог законодавства. Зокрема, розгляд справи всупереч ст. 268 КУпАП відповідачем проведено за її відсутності, як наслідок, порушено її право на захист, оскільки не надано можливості скористатися правовою допомогою та надати пояснення по суті справи. Також вказано, що оскаржувана постанова не містить даних про те, яке саме адміністративне правопорушення, з переліку, що передбачені ч. 9 ст. 96 КУпАП, нею вчинено.

Проведена реконструкція квартири позивача шляхом збільшення приміщення кухні за рахунок частини лоджії, а також використання іншої частини лоджії для організації виходу на вулицю, жодним чином не погіршує умови експлуатації та проживання громадян у будинку, на даний час не потребує дозвільних документів, а також вона здійснена у 1984-1985 роках, тобто до вступу в дію законів України, які вказано відповідачем у оскаржуваній постанові.

Додатково позивачем вказано, що відповідальність за експлуатацію обєктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність обєкта до експлуатації, була відсутня до 19.01.2012 року, а тому не може зворотної дії у часі та не поширюється на правопорушення вчиненні у 1984-1985 роках.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявились.

Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області причин неявки представника до суду не повідомлено, відзиву на позовну заяву не подано.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки учасники справи у судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи адміністративного позову, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно змісту ст. 244-6, п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду може бути оскаржено особою, відносно якої її винесено, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Положеннями ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з рішень, передбачених цією статтею та ст. 286 КАС України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представник відповідача по справі у судове засідання не зявився, відзив на позов з обґрунтуванням позиції щодо законності оскаржуваної постанови до суду не надав.

Судом установлено, що 14.11.2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 99.

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 приблизно у 1984-1985 рр. проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1, а саме: реконструйовано приміщення кухні збільшено за рахунок частини лоджії, з другої частини лоджії виконано приміщення з виходом на вулицю. Реконструкцію здійснено без отримання документу дозвільного характеру; закінчений будівництвом обєкт, що експлуатується не прийнятий в експлуатацію. Вказаними діями порушено абз. 4 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», п. 7.2 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва» (на час скоєння правопорушення п. 1.2 СНиП 3.01.01-85*), ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, відповідальність за що передбачена ч. 1, ч. 9 ст. 96 КУпАП.

Водночас у порушення ст. 36 КУпАП даною постановою ОСОБА_1 визнано винною лише у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП штраф 8 500 грн.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року № 2780-XII передбачено, що особи винні у самовільній зміні архітектурного вигляду споруди в процесі експлуатації несуть відповідальність, передбачену законом.

Згідно п. 7.2 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва», затверджені наказом Мінрегіону України від 05.05.2016 року № 115, які прийняті на заміну ДБН А.3-1-5-2009 та набрали чинності з 01.01.2017 року, будівельні роботи на обєкті будівництва мають здійснюватись на підставі декларативно-дозвільних документів на їх виконання у відповідності з вимогами законодавства.

Відповідно до п. 1.2 СНиП 3.01.01-85*, затвердженого 02.09.1985 року Державним комітетом Ради Міністрів СРСР у справах будівництва, який діяв на час здійснення позивачем реконструкції лоджії і кухні, та втратив чинність 01.09.1996 року з введенням в дію ДБН А.3.1-5-96, затвердженого наказом Держкоммістобудування України від 03.04.1996 року № 49, до початку виконання робіт на будівництві будівлі чи споруди замовник зобовязаний оформити та передати підрядній будівельній організації дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт.

Положеннями ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (у редакції, що чинна з 05.01.2013 року), та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Диспозицією ч. 9 ст. 96 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за експлуатація обєктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність обєкта до експлуатації, вчинені щодо обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті.

За змістом оскаржуваної постанови від 14.11.2018 року відсутні відомості про те, що квартира позивача відноситься до обєкту, що за класом наслідків (відповідальності) належить до обєктів з незначними наслідками (СС1), що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 9 ст. 96 КУпАП, скільки положеннями ч.ч. 8, 10, 11 ст. 96 КУпАП також передбачено відповідальність за експлуатацію обєктів, не прийнятих в експлуатацію, залежно від типу будівлі, а також те, яким чином здійснено реконструкцію (чи відбувалось втручання у несучі конструкції, добудова).

Крім того, суд критично оцінює те, що відповідачем як нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення допущене позивачем, зазначено положення законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, які не діяли на час здійснення реконструкції, тобто у період часу 1984-1985 років. При цьому положення СНиП 3.01.01-85* втратили чинність 01.09.1996 року.

Також зміст диспозицій ч.ч. 1, 9 ст. 96 КУпАП, які діють на даний час, вступили в силу з 10.06.2017 року, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17.01.2017 року № 1817-VIII, а тому їх положення не можуть розповсюджуватися на правовідносини, що існували раніше, оскільки вони встановлюють відповідальність особи, а тому не мають зворотної дії у часі.

Положеннями ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Таким чином, суд вважає, що у діях позивача відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96КУпАП.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, крім іншого, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 9-11, 77, 229, 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 286, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області від 14.11.2018 року № 99, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8 500 грн., а провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя ОСОБА_2