Справа № 320/5948/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року № 320/5948/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Броварського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.07.2018 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні ЧАЕС;

- зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_1 з 12.06.2018 перерахунок та виплату пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 02.05.1986 - 04.05.1986 в сумі 506,91 крб. із застосуванням механізму обчислення пенсій по інвалідності, визначеного п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, без застосування методу розрахунку характерного для виконання робіт вахтовим методом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії -1 та є інвалідом ІІ групи, яка настала у зв`язку із виконанням обов`язків ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач вважає, що відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він має право на перерахунок пенсії в п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, тому звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії.

Проте, відповідачем безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що у період перебування в зоні ЧАЕС з 12 липня по 28 липня 1986 року, позивач працював вахтовим методом, а отже пенсія може бути обчислене за вказаний період як за повний місяць.

Відповідач з позовом не погодився, свої заперечення висловив у відзиві на позовну заяву, в якому зазначив, що якщо робота у зоні відчуження проводилась вахтовим методом, як у випадку позивача, тоді визначення тривалості роботи у зоні відчуження і заробітної плати для обчислення пенсії здійснюється, виходячи із того, що одна повна вахта (не менше 14 робочих днів підряд) вважається повним місяцем.

Ухвалою суду від 12.11.2018 відкрито спрощене позовне провадження даної адміністративної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, позивач з 02 по 04 травня 1986 року та з 12 по 28 липня 1986 року приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (с. Лелів), що підтверджується довідкою форми 122 (а.с. 18).

За роботу в зоні відчуження ЧАЕС за період з 02.05.1986 - 04.05.1986, позивачу виплачена заробітна плата у сумі 506,91 крб., що підтверджується особовою карткою за 1986 рік та довідкою №42 від 01.06.2018, яка видана Департаментом агропромислового розвитку Київської обласної державної адміністрації (а.с. 19-20).

У зв`язку із зазначеним, позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії-1, та отримав відповідне посвідчення від 11.04.2018 серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК до довідки від 30.03.2018 серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 з 23 березня 2018 року встановлено довічно 3 групу інвалідності, причиною інвалідності вказано захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 13).

Як пенсіонер, якому пенсія призначена як державному службовцю, позивач перебуває на обліку у Броварському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області.

12 червня 2018 року позивач звернувся до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перехід на пенсію по інвалідності ЧАЕС, відповідно до статті 54 Закону № 796, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 02.05.1986 - 04.05.1986 в сумі 506,91 крб. (а.с. 21).

За результатами розгляду заяви, відповідачем прийнято Рішення від 27.07.2018 про відмову у проведенні перерахунку пенсії. Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що у період перебування в зоні ЧАЕС з 12 липня по 28 липня 1986 року позивач працював вахтовим методом, а отже пенсія може бути обчислене за вказаний період, як за повний місяць. Враховуючи викладене, відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку по переведенні з пенсії за віком, призначеної як державному службовцю на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків з долученням довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження (а.с. 22).

На думку позивача, Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, відмовляючи йому у перерахунку пенсії, діяло всупереч нормам чинного законодавства, чим порушило його права та інтереси, що стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

За змістом статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796 або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною третьою статті 55 Закону №796-ХІІ визначено, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

У свою чергу, частиною другою статті 27 Закону № 1058 встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, зазначена правова норма законодавства надає особі, яка звертається за призначенням пенсії обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, зокрема, ті, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або ж спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 796-ХІІ, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначає Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, яка набрала чинності 01.01.2012.

Зазначеною постановою зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Підпунктом 4 пункту 3 Порядку передбачено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

У Листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986 - 1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (207с-86-п) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Працівникам підприємств, організацій і установ, які були відряджені для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища, а також переведеним у штат Чорнобильської АЕС з інших підприємств, нарахування заробітної плати провадилося за місцем відрядження. Таким працівникам надавалась довідка в розрізі видів нарахувань у двох екземплярах, один із яких направлявся в бухгалтерію підприємства, яке відряджало працівника, для відображення по обліку заробітної плати. Відповідно до пункту 18 Тимчасового порядку оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганні забрудненню навколишнього середовища, відрядженому працівнику надавалась (в руки) також довідка установленого зразка про участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для надання йому пільг по пенсійному забезпеченню і додатковій відпустці. Сума нарахованої заробітної плати перераховувалась на розрахунковий рахунок підприємств, які командирували зазначених працівників.

Середньомісячна заробітна плата, що зберігалась за працівником за період службового відрядження за його основним місцем роботи, нараховувалась і виплачувалась, відповідно до чинного законодавства, за рахунок коштів підприємства.

Також у листі від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 Міністерство праці та соціальної політики України зазначило, що вахтовий метод організації робіт в зоні Чорнобильської АЕС у червні 1986 року застосовувався відповідно до Тимчасового порядку оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганні забрудненню навколишнього середовища (роз'яснення Держкомпраці СРСР і ЦК профспілок робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26.05.1986). Працівникам підприємств і організацій, тимчасово переведеним і відрядженим з інших підприємств для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які виконували зазначені роботи вахтовим методом, виплачувались добові відповідно до пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року.

На виконання постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 22 травня 1986 року № 583 "Про заходи забезпечення введення в експлуатацію резервних енергоблоків ЧАЕС" та на підставі Типового положення про вахтовий метод, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 3 грудня 1981 року № 333-21-100, із змінами, наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР від 17.07.1986 № 391 було затверджено Тимчасове положення про вахтовий метод організації робіт на Чорнобильській АЕС. Було встановлено, що вахтовим методом виконуються експлуатаційні, ремонтні, будівельно-монтажні та інші роботи. Відповідальність за формування і комплектування вахт покладалася на Головне виробниче управління по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, керівництво ЧАЕС, Управління будівництва ЧАЕС, субпідрядні і інші організації і підприємства, що бали участь в аварійно-відновлювальних роботах.

При вахтовому методі виконання зазначених робіт встановлювався підсумований облік робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, встановленого законодавством.

Застосування вахтового методу організації робіт було дозволено в будівельно-монтажних трестах і прирівняних до них організаціях, в ремонтно-будівельних трестах і прирівняних до них організаціях, на які було поширено чинність постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 14 серпня 1986 року № 971 та на підприємствах торгівлі, громадського харчування, зв'язку, транспорту, установ охорони здоров'я і інших, які було зобов'язано обслуговувати колективи вахтовиків.

Положення про підсумований облік робочого часу працівників, відряджених для виконання робіт на ЧАЕС, затверджено 04.05.1986 Міненерго СРСР, Мінатоменерго СРСР та ЦК галузевих профспілок.

Цим положенням передбачалось, що рішення про введення підсумованого обліку робочого часу для відряджених в зону ЧАЕС працівників приймають керівники підприємств, організацій, на які ці особи відряджені. Спеціальний облік робочого часу провадився за весь обліковий період знаходження особи в 30-кілометровій зоні ЧАЕС, в тому числі по кожній зоні небезпеки зокрема.

У цьому контексті, суд зазначає, що відповідач у своєму оскаржуваному рішенні про відмову у перерахунку пенсії посилається на те, що у період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 12 липня по 28 липня 1986 року, позивач працював вахтовим методом, у той час, як при зверненні до відповідача він просив перевести його на пенсію в розмірі фактичних збитків, виходячи із заробітної плати в сумі 506,91 крб., одержаної за період з 02.05.1986 - 04.05.1986.

Однак, з цього приводу, суд зазначає, що досліджена у ході судового розгляду довідка №С02-02-2-1/40 (форма 122), яка підтверджує участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не має жодного запису, який би свідчив про проведення робіт саме вахтовим методом.

Крім того, в наказі від 02.05.1986 № 22 «Про закріплення відповідальних по евакуації населення і поголів'я зі сторони районного агропромислового об'єднання за населеними пунктами і колгоспами», теж відсутні дані про роботу ОСОБА_1 вахтовим методом (а.с. 17).

Тому, беручи до уваги те, що позивач працював у зоні відчуження з 02.05.1986 по 04.05.1986, тобто менше одного місяця, пенсія йому має обчислюватися за його бажанням, згідно з довідкою від 01.06.2018 № 42, яка видана Департаментом агропромислового розвитку Київської обласної державної адміністрації, виходячи із заробітної плати в сумі 506,91 крб., одержаної за роботу у зоні відчуження за п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд наголошує, що право вибору способу обчислення пенсії Порядком надано саме пенсіонеру, і обмеження цього права з боку Броварського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Київської області, є неприпустимим.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що позивач має право на обчислення пенсії за обраним ним способом, адже матеріали справи свідчать про помилковість висновку відповідача щодо виконання позивачем робіт вахтовим методом, а тому відмова Пенсійного органу у здійсненні перерахунку, не відповідає чинному законодавству.

Аналогічного правового висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд в ухвалах від 14.12.2017 (справа №759/8811/17) та від 01.08.2017 (справа №690/148/17).

Згідно частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Заяву з усіма необхідними документами позивачем подано 12.06.2018, тому враховуючи те, що відмова відповідача у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на бажану пенсію визнана судом протиправною, перерахунок та виплата пенсії повинні бути здійснені з 12.06.2018.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, на переконання суду, позовні вимоги, заявлені позивачем є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.07.2018 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні ЧАЕС.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 12.06.2018 перерахунок та виплату пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 02.05.1986 - 04.05.1986 в сумі 506,91 крб. із застосуванням механізму обчислення пенсій по інвалідності, визначеного п.п. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, без застосування методу розрахунку характерного для виконання робіт вахтовим методом.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.