Справа № 766/6024/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/6024/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Хайдарова І.О.
Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

за участю секретаря: Сінчі А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною,-

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення і уточнення позовних вимог просила:

- визнати незаконною і протиправною бездіяльність Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у поновленні, перерахунку, нарахуванні та виплаті компенсації за невчасно виплачені суми пенсії;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити, перерахувати, провести індексацію, нарахувати і виплатити пенсію за віком з 07.10.2009 року по 02.10.2013 року включно за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", із застосуванням при розрахунку усіх чинних на кожен місяць вказаного періоду норм щодо мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, перерахунку, індексації, надбавок, підвищень, тощо, як і громадянам, що приживають на території України, в повному обсязі, зокрема норм Постанови КМУ від 26.11.2009 р. №1252 та Постанови КМУ від 05.05.2010 р. №331, підвищення, відповідно до Постанови КМУ №198 від 11.03.2009 р., надбавки (підвищення) дітям війни, відповідно до Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 р. та Постанови КМУ №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найвразливіших верст населення" від 28.12.2011 р., підвищень, відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і Постанови КМУ №341 від 11.05.2005 р. зі змінами та Постанови КМУ №264 від 15.04.2013 р., доплати, відповідно до Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 р.;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області виплатити компенсацію, розраховану за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", за невчасно отримані суми відповідним чином перерахованої та проіндексованої пенсії з 07.10.2009 року по 02.10.2013 року включно;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області перерахувати пенсію за віком з 03.10.2013 року, із застосуванням підвищень, відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і Постанови КМУ №341 від 11.05.2005 р. зі змінами та Постанови КМУ №264 від 15.04.2013 р., доплати, відповідно до Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 р. та з нарахуванням компенсації за невчасно виплачені суми перерахунку та індексації пенсії за період з 03.10.2013 року, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати";

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області виплатити компенсацію, розраховану за нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" за період невиплати по вересень 2017 року включно, за невчасно отримані суми надбавки дітям війни загальною сумою 3176,90 грн. з 03.10.2013 року;

- стягнути з Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити виплату сум пенсії, сум компенсацій та відшкодування, сум перерахунку, з урахуванням виплачених сум, шляхом перерахунку за реквізитами банківського рахунку для виплат поточної пенсії;

- стягнути судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року замінено найменування відповідача у справі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивачка обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, допущено неповне зясування обставин, що мають істотне значення по справі.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно закордонного паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, яка постійно проживає в країні Ізраїль.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.09.2015 року визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо визначення розміру пенсії за віком ОСОБА_2 починаючи з 03.10.2013 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 у розмірі, передбаченому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 03.10.2013 року з урахуванням виплачених сум.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні поновити, перерахувати, провести індексацію, нарахувати і виплатити пенсію за віком ОСОБА_2 з 07.10.2009 р. по 02.10.2013 р. включно не підлягають задоволенню, оскільки позивачем порушено строк звернення до суду. Також позовні вимоги в частині визнання незаконною і протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови у поновленні, перерахунку, нарахуванні та виплаті компенсації за невчасно виплачені суми пенсії ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки вже були предметом розгляду по справі №667/5067/15-а.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень статті 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 51 вищенаведеного Закону було передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визнані неконституційними, а, отже, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Колегія суддів апеляційного суду не заперечує права позивача на поновлення виплати пенсії, оскільки, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 таке право поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права, які не можуть бути обмежені за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Колегія суддів звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач зобов'язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов'язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності дотримання встановлених законом строків звернення до суду, у разі звернення до суду за захистом свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року та невідновлення виплати пенсії, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що до вказаних правовідносин належить застосувати положення ст. 99, 100 КАС України. Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року (справа № 21-5653а15), від 08 червня 2016 року (справа № 505/2135/14-а), від 06 лютого 2018 року (справа № 723/2676/14-а), від 24 квітня 2018 року (справа № 127/15035/17)

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову, поданий після закінчення строків, установлених законом, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що позовні вимоги про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні поновити, перерахувати, провести індексацію, нарахувати і виплатити пенсію за віком ОСОБА_2 за період з 07 жовтня 2009 року по 02.10.2013 року заявлені поза шестимісячним строком, а також те, що суд апеляційної інстанції на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, правильним є висновок про наявність підстав для залишення без розгляду тієї частини позовних вимог, які заявлені поза межами встановленого строку.

Також з матеріалів справи вбачається, що у 2015 році позивачка зверталась з позовом до суду, в якому просила визнати протиправними дії Управління щодо відмови у проведенні індексації та перерахунку пенсії та зобов'язати Управління нараховувати та поновити виплату пенсії за віком з 03.10.2013 року.

Тому позовні вимоги в частині визнання незаконною і протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови у поновленні, перерахунку, нарахуванні та виплаті компенсації за невчасно виплачені суми пенсії ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки вже були предметом розгляду по справі №667/5067/15-а.

Стосовно вимог щодо компенсації за невчасно отримані суми, відповідним чином перерахованої пенсії з 07.10.2009 р. по 02.10.2013 р. включно, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В цьому випадку пенсія не нараховувалась, оскільки була припинена у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до іншої країни.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"передбачено, що компенсація здійснюється у разі порушення строків виплати доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно нормами чинного законодавства.

Отже, терміни виплати нарахованих сум пенсії Управлінням не порушені, а тому підстав для задоволення позивної вимоги про нарахування та виплати компенсації за невчасно отримані суми ОСОБА_2 немає.

При цьому, колегія суду апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позовна вимога про зобов'язання Управління перерахувати пенсію за віком ОСОБА_2 та провести її індексацію із застосуванням при розрахунку усіх чинних на кожен місяць вказаного періоду норм щодо мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, перерахунку, індексації, надбавок, тощо, як і громадянам України, що проживають на її території, в повному обсязі, зокрема надбавки (підвищення) дітям війни, відповідно до Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 р., підвищень, відповідно до ч.2 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і Постанови КМУ №341 від 11.05.2005 р., доплати, відповідно до Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 р. - з урахуванням виплачених сум до наступної зміни мінімального розміру пенсії, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, норм перерахунку, індексації, надбавок, підвищень, тощо - та перераховувати в подальшому в разі настання таких змін не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" дітям війни з 01 січня 2012 року підвищення до пенсії встановлено у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного законом, для осіб, які втратили працездатність.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, з 1 січня 2013 у розмірі 894,00 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення") встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Тож надбавка дітям війни нарахована у розмірах: з 30.03.2013 - 62,58 грн (894,00 грн х 7%). з 01.12.2013 - 66,43 грн (фіксований розмір).

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку позовна вимога про зобов'язання Управління здійснити виплату ОСОБА_2 сум пенсії, сум компенсації, сум перерахунку, з урахуванням виплачених сум, шляхом перерахунку за реквізитами банківського рахунку для виплати поточної пенсії ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вищевказаних позивних вимог, які є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодувати Управлінням моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка завдала:

- якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

- якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

- в інших випадках, встановлених законом.

Отже, з огляду на зазначене позивачка не підпадає під дію норми цієї статті, тому не має підстав для відшкодування Управлінням моральної шкоди.

За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивачка зазначає лише, що протиправною бездіяльністю Управління як суб'єкта владних повноважень порушено його права.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім'ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров'я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань 5000 гривень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач не наводить жодної підстави для її стягнення.

Колегія суддів вказує, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім'ї душевних страждань діями відповідача по справі, які є предметом даного спору та які позивач вважає протиправними, зокрема, доказів погіршення здоров'я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Враховуючи відсутність обґрунтування заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а також невстановлення судом першої та апеляційної інстанції в даній справі порушення прав позивача з боку відповідача, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення, на підставі ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 за період з 07 жовтня 2009 року по 02.10.2013 року .

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову суду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в частині визнання бездіяльності протиправною за період з 07 жовтня 2009 року по 02.10.2013 року - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: М.П. Коваль