Справа № 0940/32/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"08" січня 2019 р. справа № 0940/32/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття-авто» до державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича про визнання протиправним та скасування рішення від 12.11.2018, скасування реєстраційного запису від 07.11.2018, -

В С Т А Н О В И В:

02.01.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття-авто» звернулося в суд з адміністративним позовом до державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43995079 від 12.11.2018 щодо реєстрації виникнення права власності на торгове приміщення за НОМЕР_1, загальною площею - 245,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, та скасування реєстраційного запису про право власності за № 28870991 від 07.11.2018 у Єдиному державному реєстрі речових прав та їх обтяження.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право власності на торгове приміщення за НОМЕР_1, загальною площею - 245,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на торгове приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на таке приміщення від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права власності і відсутністю такого права у ОСОБА_3 і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При цьому, цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та ОСОБА_3 щодо права на спірне торгове приміщення, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на торгове приміщення за НОМЕР_1, загальною площею - 245, 3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на торгове приміщення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж торгового приміщення. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності вказаного торгового приміщення безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо торгового приміщення з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності того ж приміщення. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства, що в свою чергу виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, провадження №11-377апп18.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд, на виконання вимог частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 12.11.2018, скасування реєстраційного запису від 07.11.2018 повинні розглядатися у порядку господарського судочинства за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття-авто» до державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича про визнання протиправним та скасування рішення від 12.11.2018, скасування реєстраційного запису від 07.11.2018.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпаття-авто» до державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Цалина Андрія Богдановича про визнання протиправним та скасування рішення від 12.11.2018, скасування реєстраційного запису від 07.11.2018.

Роз'яснити позивачу, що його позовна заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею..

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.