Справа № 708/1311/18
Суддя: Ткаченко С. Є.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/1311/18
Номер провадження № 2-а/708/8/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що, згідно до постанови інспектора патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області серії ЕАВ № 695583 від 27.10.2018 року, він був притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КУпАП України за те, що 27 жовтня 2018 року в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Свободи керував своїм автомобілем «RENO KENGOO», д/н СА 09406 ВМ, та помітив, що на автомобілі не працює лівий сигнал повороту. У звязку з цим він зупинився на узбіччі дороги та, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, вийшов з автомобіля для огляду показчика повороту.

В той же час до нього підійшов інспектор патрульної поліції та повідомив, що він порушив ПДР України, так як зупинився ближче ніж за 10 метрів до пішохідного переходу.

Незважаючи на його заперечення та прохання провести відповідні заміри відстані між його автомобілем та пішохідним переходом, інспектор належним чином не зреагував та виніс відносно нього постанову серії ЕАВ № 695583 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак дану постанову він вважає незаконною, оскільки правопорушення, вказане у постанові про притягнення його до відповідальності, він не вчиняв.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання теж не зявився, надіславши на адресу суду відзив на позов, в якому прохав розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов вони не визнають, вважаючи дії інспектора патрульної служби правомірними, оскільки стягнення накладено на позивача за порушення п. 15.9 г ПДР України, так як останній здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів до пішохідного переходу, при цьому аварійна світлова сигналізація, як того вимагає п/п.а п.9.9 ПДР України, на його автомобілі увімкнена не була.

На місці скоєння правопорушення працівником поліції було проведено заміри та встановлено, що відстань від перехрестя до автомобіля позивача становила 3 метри 90 см. Позивач реалізував своє право на захист інтересів, оскільки за допомогою мобільного телефону користувався юридичною допомогою та надав письмові пояснення, які було приєднано до справи. В подальшому, з метою уникнення відповідальності за скоєне, позивач здійснив рух автомобіля заднім ходом, таким чином відїхавши з місця скоєння правопорушення. Крім того копію постанови йому було вручено на місці оформлення матеріалів, тобто, процедура не була порушена працівником поліції, у зв`язку з чим в задоволенні позову просять відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як вбачається з постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 695583 від 27.10.2018 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що він 27.10.2018 року по проспекту Свободи, що в м. Кременчуці Полтавської області, керував належним йому автомобілем «RENO KENGOO», д/н СА 09406 ВМ, та здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж за 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п/п. г п. 15.9 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено судом та вбачається з оглянутого в судовому засіданні оригіналу постанови про накладення адміністративного стягнення № 695583 від 27.10.2018 року, з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомився того ж дня, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

А згідно до ч. 2 ст. 251 КупАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Так, відповідачем надано письмові докази та диск з відеозаписом з місця скоєння правопорушення, які в своїй сукупності підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що полягало в зупинці транспортного засобу ближче, ніж за 10 метрів до пішохідного переходу, а саме, 3 метри 90см, судячи з проведених інспектором патрульної служби замірів.

При цьому аварійна світлова сигналізація на автомобілі позивача увімкнена не була, що вбачається з вище вказаного диску з відеозаписом, на якому зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень надано суду належні та допустимі докази в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того письмові пояснення щодо обставин події, надані позивачем, були приєднані до матеріалів справи, що спростовує твердження останнього про відмову інспектора поліції в приєднанні його пояснення до матеріалів постанови про адміністративне правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У відповідності до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній позивачем постанові, то за таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є доведеним.

Доводи позивача в частині того, що інспектором патрульної поліції на його вимогу не здійснювалися заміри від місця зупинки його транспортного засобу до пішохідного переходу, спростовуються даними відеозапису, наданим відповідачем та переглянутим в судовому засіданні, судячи з якого такі заміри здійснювалися, про що вже зазначалося вище.

Також посилання позивача на те, що його зупинка була вимушеною через несправність лівого показчика повороту, у зв`язку з чим ним була увімкнена аварійна світлова сигналізація, спростовується даними відеозапису, переглянутому в судовому засіданні, на якому чітко видно, що аварійна світлова сигналізація на автомобілі не увімкнена, до того ж суд вважає, що навіть при наявності вказаної позивачем несправності автомобіля, в останнього не було необхідності в порушення правил дорожнього руху зупинятися саме за 3метри 90см від пішохідного переходу.

У відповідності до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також, згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги вище зазначені обставини та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що факт порушення позивачем вимог ч.1 ст.122 КУпАП знайшов своє підтвердження, у зв`язку з чим в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст.7, 251 КУпАП, ст., ст.6, 73-79, 211, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову інспектора батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП серії ЕАВ № 695583 від 27.10.2018 року - без змін.

Постанова може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуюча