Справа № 200/46/19-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 січня 2019 р. Справа №200/46/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства “ВІНТЕР” до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2019 року на адресу суду надійшов позов до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, набуваю висновку, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини п’ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема; повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв’язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення вказаних норм позивачем в позовній заяві не вказаний ідентифікаційний код юридичної особи – відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) та відсутні відомості стосовного, того, що зазначена інформація позивачу не відома, не зазначено відомі номери засобів зв’язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти. Також не зазначено стосовно позивача відомі номери засобів зв’язку та офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту першого пункту третього частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 №3674-VI, розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано, зокрема, суб’єктом владних повноважень становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини першої статті 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 07.12.2017 № 2246-VIII встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн.

Позивач просить скасувати рішення контролюючого органу, яке може породжувати підстави для змін майнового стану позивача, у відповідності до чого позовні вимоги є вимогами майнового характеру.

Отже, з урахуванням зазначеного, позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до заявлених позовних вимог майнового характеру за загальною сумою 2906988,02 грн., що складає суму судового збору 43604,82 грн.

Таким чином позивачем не додано доказів сплати судового збору у сумі 43604,82 грн.

Позивачем заявлено клопотання про звільнення сплати судового збору обґрунтоване тим, що публічне акціонерне товариство “ВІНТЕР” не має можливості сплатити судовий збір у розмірі 43604,82 грн., у зв’язку з тим, що всі виробничі потужності підприємства залишилися на тимчасово неконтрольованій території українською владою, позивач не веде виробничу діяльність, не виробляє продукції, не має в штаті підприємства робітників та не має обігових коштів.

Відповідно до ст. 8 Закону України “Про судовий збір” враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні статей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Дослідивши матеріали справи та клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, вважаю, що на підтвердження відсутності інших джерел для існування не надано жодних належних і допустимих, у розумінні статей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, доказів, а отже, не доведено достатніх і необхідних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно: або надати доказ про сплату судового збору у сумі 43604,82 грн., або навести доводи та надати докази на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, що перешкоджає сплаті судового збору.

Згідно з частинами першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити даний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства “ВІНТЕР” до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення – залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом:

- надання шляхом надання уточненої позовної заяви та копії для відповідача, із зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи - відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомих номерів засобів зв’язку та офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача та позивача;

- надання доказу сплати судового збору у сумі 43604,82 грн., або наведення доводів та надання доказів на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, що перешкоджає сплаті судового збору.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Христофоров А.Б.