Справа № 826/10168/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 листопада 2018 року №826/10168/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа - Головне правління Державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач), третя особа - Головне правління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі також - третя особа, ГУ ДКСУ у м. Києві), про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неподання відповідному органові державної казначейської служби України висновку щодо повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 22535,16 грн. та 2015 рік на суму 32905,04 грн. на рахунок позивача;

- зобов'язання відповідача підготувати та подати до відповідного органу державної казначейської служби України висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку доходи за 2014 та 2015 рік на рахунок позивача, іп НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "КБ Приватбанк" НОМЕР_2 МФО 305299, , ІПН номер картки НОМЕР_3, або номер картки НОМЕР_4

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що, незважаючи на від'ємне значення прибутку позивача, його податковим агентом перераховано до бюджету за 2014 року податок в розмірі 22535,16 грн., а в 2015 році - 32905,04 грн., всього 55440,60 грн. Переплачені кошти безпідставно не повертаються позивачеві, що є протиправною бездіяльністю відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав та разом з третьою особою просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо позивача, оскільки відсутні підстави для подання відповідному органові державної казначейської служби України висновку щодо повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 22535,16 грн. та 2015 рік на суму 32905,04 грн. на рахунок позивача .

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим агентом ОСОБА_1 в особі спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Драгон Капітал", згідно з платіжними дорученнями від 15.01.2015 р. №1692 та від 28.01.2015 р. №1754 було перераховано на рахунок УДКСУ у Голосіївському районі міста Києва прибутковий податок з інвестиційного прибутку за 2014 р. всього в сумі 22535,16 грн., а згідно з платіжними дорученнями від 09.07.2015 р. №2150, від 18.03.2015 р. №1917 та від 25.05.2015 р. № 2046 було перераховано на рахунок УДКСУ у Голосіївському районі міста Києва прибутковий податок з інвестиційного прибутку за березень, травень та липень 2015 р. всього в сумі 46430,33 грн.

При цьому, позивач зазначає, що зважаючи на від'ємне значення прибутку вказана вище сплачена сума податку вважається переплатою податків.

З метою повернення суми переплаченого податку, позивач звертався до контролюючого органу листом від 18.04.2017 р.

У відповідь на звернення позивача, Головне управління ДФС у м. Києві листом від 02.06.2017 №5875/К/26-15-07-02-23 повідомило ОСОБА_1, що в ІС "Податковий блок" відсутня будь-яка інформація щодо нарахування та сплати податків позивачем, також зазначивши, що нормами Податкового кодексу України не передбачено повернення податку, сплаченого податковим агентом з інвестиційного прибутку звітного року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

У відповідності до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4 статті 43 Податкового кодексу України).

Як вже зазначалось вище судом, податковим агентом ОСОБА_1 було сплачено грошове зобов'язання з податку з інвестиційного прибутку в розмірі 68965,49 грн.

Згідно з приписами підпункту 170.2.2 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

При застосуванні платником податку норм підпункту 170.2.9 цього пункту податковий агент - професійний торговець цінними паперами, включаючи банк, з метою визначення об'єкта оподаткування під час виплати платнику податку доходу за придбані у нього інвестиційні активи враховує документально підтверджені витрати такого платника на придбання цих активів.

Запровадження обов'язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов'язку декларування результатів усіх операцій з купівлі та продажу інвестиційних активів, здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами, за винятком випадків, зазначених в підпункті 170.2.8 цього пункту.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були подані податкові декларації про майновий стан і доходи за 2014 та за 2015 роки разом із відповідними розрахунками податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами, в яких зазначено, що сума податку на доходи фізичних осіб складає 0,00 грн., у т.ч. утриманого (сплаченого) податковий агентом.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що сума податку розрахована, утримана та сплачена до бюджету податковим агентом позивача - спільним підприємством товариством з обмеженою відповідальністю "Драгон Капітал".

Згідно з приписами пункту 18.1 статті 18 Податкового кодексу України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (пункт 18.2 статті 18 Податкового кодексу України).

Проте, при зверненні до суду, позивачем не було надано належної первинної документації по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Драгон Капітал", в т.ч. належних та достатніх доказів на підтвердження суми отриманих доходів.

Так, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів наявності переплати, на яку посилається позивач.

Отже, суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження переплати податкового зобов'язання за 2014 рік на суму 22535,16 грн. та за 2015 рік на суму 32905,04 грн., крім того податок з інвестиційного прибутку було нараховано та сплачено податковим агентом, матеріали справи не містять доказів того, що податковим агентом позивача було скориговано суму податку з інвестиційного прибутку, натомість позивачем самостійно визначено суму переплати у вказаному розмірі, та не надано суду доказів, які б обґрунтовували зазначене.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа - Головне правління Державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: 02034, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (місцезнаходження: 02217, м. Київ, вул. Закревського, 41; ), третя особа - Головне правління Державної казначейської служби України у м. Києві (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А; ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко