Справа № 440/54/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 січня 2019 року

м. Полтава

Справа № 440/54/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Клочко К.І., розглянувши матеріали позовної заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровське" до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Приватне підприємство "Укртехнопром" про визнання неправомірним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2019 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровське" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Приватне підприємство "Укртехнопром" про визнання неправомірним та скасування рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30.12.2009 №975 (зі змінами від 19.03.2010) в частині підвальних приміщень №15- площею 282,7 м кв. в жилому будинку №!-А по вул. 1905 року в м. Кременчуці Полтавської області.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30.12.2009 затверджено акт розподілу квартир в жилому будинку №1 по вул. 1905 року у м. Кременчуці Полтавської області та надано дозвіл УЖКГ на видачу свідоцтв на право власності, у тому числі на підвальні приміщення загальною площею 498,2 м кв.: літ. №15 - 419,7 м кв., що складається з підвальних приміщень - 282,7 м кв. та приміщень 1-го поверху 137,0 м кв. за ПП "Укртехнопром".

Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 04.11.2011 №939 на підставі протоколу №1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку №1 по вул. 1905 року у м. Кременчуці, зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровське".

30.11.2011 між позивачем та забудовником ПП "Укртехнопром" без будь-яких застережень підписано двосторонній Акт приймання-передачі житлового комплексу, розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. 1905 року, буд І-А з балансу на баланс, у тому числі місця загального користування.

Позивач зазначає, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні). Отже, на думку позивача, власники квартир у житловому будинку №1 по вул. 1905 року у м. Кременчуці є одночасно співвласниками допоміжних приміщень №15.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза судом встановленим законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12.10.1978 у справі Занд проти Австрії зазначив, що поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Для визначення ознак публічно-правового спору суд повинен встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно-правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов’язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого - право особи вимагати виконання цього обов’язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов’язків.

При цьому, не будь-яке порушення суб’єктом владних повноважень своїх обов’язків кореспондує праву особи вимагати його припинення. Право на захист (задоволення позову) у особи - позивача в межах публічного охоронного відношення виникне за двох умов. По-перше, суд має встановити обов’язок органу влади вчинити певну дію (прийняти рішення). По-друге, має бути доведено правову заінтересованість особи у виконанні цього обов’язку саме на її користь. Отже, закон має гарантувати особі право вимагати від органу публічної адміністрації виконання певного обов’язку на свою користь.

Водночас спір у даній справі пов'язаний з правом позивача на підвальні приміщення площею 282,7 м кв., власником яких значиться ПП "Укртехнопром".

Тобто, фактично позивач ставить під сумнів право власності на спірне майно, що, у даному випадку, зводить суть спору до з'ясування обставин належності майна на праві власності тій чи іншій особі.

Отже, вирішуючи питання про правомірність рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, суд зобов'язаний перевірити законність підстав набуття ПП "Укртехнопром" права власності на об'єкт нерухомого майна (підвальні приміщення) за адресою: вул. 1905 року, буд. 1 у м. Кременчуці, яке позивачем фактично оспорюється.

Звернувшись з позовом, позивач має на меті захистити своє право власності на нерухоме майно шляхом скасування правовстановлюючого документу про право власності, належного іншій особі - ПП "Укртехнопром". Позов до суду фактично спрямований на позбавлення цієї юридичної особи речових прав на нерухоме майно. Відтак, саме ПП "Укртехнопром" повинно бути відповідачем.

У даній справі ПП "Укртехнопром" має статус третьої особи. При цьому, необхідно врахувати, що статус сторін та третіх осіб не є тотожним і відрізняється ступенем впливу судового рішення на їх права та інтереси. Рішення суду обов'язково впливає на права та обов'язки сторін одна щодо одної, і лише може (з різним ступенем ймовірності) вплинути на права або інтереси третіх осіб.

За таких обставин суд вважає, що без правової оцінки відносин між позивачем та третьою особою спір не може бути вирішено, а майнове право не може бути захищене ефективно.

Звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб'єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред'явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших

Отже, у цій справі наявний спір про право, що виключає оцінку спірних відносин сторін у цій справі як таких, що засновані на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, справа не має визначених статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України ознак адміністративної справи.

При вирішенні даної справи дослідженню підлягають саме обставини набуття позивачем права власності та користування підвальними приміщеннями.

За змістом пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про приватно - правовий характер спірних відносин, оскільки предметом спору є цивільне право позивача - право власності на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Одночасно суд роз'яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 171, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровське" до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Приватне підприємство "Укртехнопром" про визнання неправомірним та скасування рішення.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд роз'яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя К.І. Клочко