Справа № 807/73/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/47/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року (суддя першої інстанції Шешеня О.М., м. Ужгород, повний текст складено 22.08.2018),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу № 2177 від 18.12.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 1 о/с від 03.01.2018 в частині звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції, поновлення його на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 2177 від 18.12.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ОСОБА_2 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в Національній поліції України. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області № 1 о/с від 03.01.2018 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області з 04 січня 2018 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 64512,60 грн, з відрахуванням податків та зборів відповідно до чинного законодавства. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді майора поліції ОСОБА_1 та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8630,04 грн.

Із таким судовим рішенням не погодилося Головне управління Національної поліції в Закарпатській області та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило скасувати рішення і прийняти нове - про відмову в позові. Апелянт, зокрема, зазначив, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, що доведено матеріалами службового розслідування. Так, ОСОБА_1 03.12.2017 керував автомобілем без посвідчення водія та у стані алкогольного спяніння. Однак від проходження медичного огляду за допомогою спеціального приладу «Драгер» відмовився. Заявив про бажання пройти медичний огляд у Закарпатському обласному наркологічному диспансері, однак у подальшому в приміщенні диспансеру ОСОБА_1 у присутності двох свідків також відмовився від проходження медичного огляду. Таким чином, мало місце грубе порушення транспортної дисципліни, недотримання ОСОБА_1 вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил дорожнього руху України, ігнорування вимог Закону України «Про Національну поліцію», нормативних документів МВС України та Національної поліції України з питань дотримання особовим складом транспортної дисципліни, а також Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Сторони у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення 384), а також розпискою представника відповідача.

Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що 4 грудня 2017 року наказом Головного управління Національної поліції у Закарпатській області № 2073 було призначено службове розслідування відносно інспектора чергової ОСОБА_2 ОСОБА_1

За результатами цього розслідування було складено відповідний висновок від 13.12.2017 (а.с. 36-39).

На підставі висновку службового розслідування відповідачем було прийнято Наказ № 2177 від 18.12.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ОСОБА_3» (а.с. 9).

Цим наказом вирішено звільнити зі служби в Національній поліції України відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України старшого інспектора-чергового чергової частини (на правах відділу) ОСОБА_3 в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 1, 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», ігнорування вимог ст. ст. 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», порушення Правил дорожнього руху України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що проявилось в грубому порушенні транспортної дисципліни та призвело до дискредитації звання поліцейського перед громадськістю, неінформування керівництва УАОЗОР ГУ НП в Закарпатській області про складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесення постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також проявлену нещирість під час проведення службового розслідування (а.с. 34-35).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області № 1 о/с від 03.01.2018 відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), ОСОБА_1 звільнено зі служби з 04 січня 2018 року.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VІІІ проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VІІІ, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський зобовязаний:

неухильно дотримуватися положень Конституції України законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно- правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

поважати і не порушувати прав і свобод людини;

надавати невідкладну, зокрема домедичну і -медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обовязків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VІІІ підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут).

Правила етичної поведінки поліцейського під час виконання службових обов'язків, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року № 1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 року за № 1576/29706).

Сутність службової дисципліни розкрито у статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з якою службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку (стаття 7 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно з підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ порушення дисципліни особами середнього, старшого і вищого начальницького складу є підставою для звільнення зі служби в запас (з постановкою на військовий облік).

Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» (Заяви №№ 36146/05 та 42418/05) п. 38).

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Згідно Пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності став факт виявлення його працівниками поліції у стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом. При цьому позивач відмовився від проходження медичного огляду.

У звязку з цим щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 69).

Слід зазначити, що у матеріалах службового розслідування містяться пояснення інспекторів поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5, які зупинили позивача та виявили ознаки спяніння, зокрема характерний запах та порушення координації рухів, мови (а.с. 63-64).

Позивач відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7

Зазначені особи підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на предмет стану спяніння, про що і розписалися у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також у письмових поясненнях від 21 грудня 2017 року (а.с. 71).

Слід також зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначено про відмову останнього від проходження медичного огляду на стан спяніння. Цей протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а.с. 69), що також свідчить про визнання позивачем факту такої відмови.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не доповів своєму безпосередньо керівнику ОСОБА_8 про вчинене порушення і факт складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Отже, матеріалами справи доведено, що позивач, будучи зупиненим працівниками поліції під час керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, від запропонованого медичного огляду відмовився, підтвердивши таким чином підозри поліцейських.

Також позивач не подав суду будь-яких інших доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення тверджень про перебування його у стані алкогольного спяніння.

Отже, позивач дійсно вчинив дії, що підпадають під визначення дисциплінарного проступку та свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики.

Такими своїми діями ОСОБА_1 дискредитував звання поліцейського, що унеможливлює подальше перебування його на службі.

Посилання суду першої інстанції на недоведеність факту вчинення позивачем зазначених порушень через скасування апеляційним судом Закарпатської області постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2018 про визнання винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і закриття провадження у справі, суд відхиляє, адже у постанові від 18.06.2018 по справі № 308/12363/17 не досліджено факт керування позивачем автомобілем у стані спяніння, а рішення суду про притягнення позивача до відповідальності скасовано через процесуальні порушення (а.с. 151-153).

Також Восьмий апеляційний адміністративний суд зауважує, що згідно з оскаржуваними наказами позивача звільнено зі служби не за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а за вчинення конкретного дисциплінарного проступку грубе порушення транспортної дисципліни, яке призвело до дискредитації звання поліцейського перед громадськістю.

ОСОБА_9 Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 (справа №800/547/17) зауважила на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C.v. the» про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження.

Отже, факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не свідчить про відсутність в діях позивача складу дисциплінарного проступку порушення службової дисципліни, який підтверджено матеріалами службового розслідування.

За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Отже, законодавець не встановлює зв'язок між дисциплінарною та іншими видами відповідальності осіб рядового або начальницького складу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підтвердження факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку і відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, оскільки оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, базується на неправильній оцінці фактичних обставин справи, його необхідно скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 807/73/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Р.Й. Коваль

ОСОБА_10

Повний текст складено 28 грудня 2018 року.