Справа № 332/3942/18
Суддя: Андрюшина Л. А.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3942/18
Провадження №: 2-а/332/40/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Андрюшиної Л.А., за участю: секретаря судового засідання Ковтуна В.І., позивача ОСОБА_1, представника 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

20.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вище вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 400594 від 09 лютого 2018 року винесену інспектором роти № 1 батальйону № 4 УПП в. Запорізькій області ДПП ОСОБА_3, та стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 50000гривень, спричинену внаслідок незаконних дій інспектора Попка Д.С.. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, 09.02.2018 року о 10-30 годині він рухався на автомобілі НОМЕР_1 на трасі Н-08 у правій смузі та був зупинений інспектором роти №1 батальйону №4 управління патрульної поліції в в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, який попросив предявити документи та поліс обовязкового страхування наземних транспортних засобів. Після предявлення полісу АВН0СPS-180U03P від 30.01.2018 року інспектор повідомив, що поліс недійсний внаслідок чого було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №400594 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки поліс страхування транспортного засобу предявляється у двох випадках: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформлені матеріалів дорожньо- транспортної пригоди. Оскільки 09.02.2018 року на нього не складались протоколи щодо порушення правил дорожнього руху та не оформлялись матеріали дорожньо транспортних пригод, позивач вважає, що у нього не було обовязку предявляти поліс. Разом з тим, вказаний поліс у нього був у наявності та був предявлений інспектору разом з іншими документами. Крім того, стосовно суті правопорушення, позивач зазначив наступне. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. За вказаних обставин вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, оскільки склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у його діях відсутній. У звязку з винесенням, на його думку, незаконної постанови він звернувся зі скаргою на дії інспектора поліції ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, але його скаргу залишено без задоволення. Оскільки позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 12 листопада 2018 року, вважає, що строк звернення до суду ним не було пропущено, оскільки строк слід відраховувати саме з цієї дати. Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати постанову серії АР № 400594 від 09лютого 2018 року інспектора №1 роти батальйону №4 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, спричинену внаслідок незаконних дій інспектора поліції ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він отримав одразу після її винесення і вона мається у нього в наявності і на даний час, але він не звернувся до суду із адміністративним позовом у передбачений законом десятиденний строк, так як не вважав себе винуватим, оскільки всі документи у нього були в наявності. В подальшому він оскаржував постанову шляхом надання скарги до Управління патрульної поліції та про результати розгляду скарги йому стало відомо тільки 12 листопада 2018 року. Інших будь-яких причин пропущення строку звернення до адміністративного суду позивачем не було зазначено.

У судове засідання відповідач у справі інспектор роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 не зявився. Про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Згідно наданої суду копії наказу від 14.12.2018 року № 1599 лейтенант поліції ОСОБА_3 з 18.12.2018 року по 16.01.2019 року відряджений до відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні вважав, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, просив залишити позов без розгляду, оскільки позивачем без поважних причин пропущений строк звернення до суду. Пропущення строку звернення до суду підтверджується тим, що копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивачем ОСОБА_1 була отримала 09.02.2018 року одразу після її винесення, що підтверджується наявними у п.10 оскаржуваної постанови відомостями та особистим підписом позивача про отримання копії цієї постанови.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника третьої особи за довіреністю ОСОБА_2, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 118 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строки звернення до адміністративного суду визначені статтею 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Згідно п.3 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган(вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Положеннями ст. 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки(відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Разом з тим, статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Положеннями ч. 2 статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень(постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення(постанови). Тобто зазначеною нормою процесуального права встановлено саме такий строк звернення до адміністративного суду в цій категорії справ.

Ухвалою суду від 23.11.2018 року позовна заява ОСОБА_1 була залишення без руху, оскільки в ній та долучених до неї документах містилися суперечливі відомості, які позбавляли суд можливості правильно вирішити питання щодо дотримання позивачем установлених законом строків звернення до адміністративного суду, визначених ч.2 статті 286 КАС України. Позивачем ОСОБА_1 на виконання ухвали суду була надана заява яку він іменував як заяву про поновлення строку для звернення до суду, але у резолютивній частині цієї заяви не просить суд поновити йому пропущений з поважних причин строк, а просив: «визнати звернення до суду за захистом даний строк», посилаючись на те, що 12.11.2018 року після отримання відповіді на скаргу, він отримав копію постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 400594 від 09 лютого 2018 року, тобто фактично стверджував, що строк звернення до адміністративного суду ним не був пропущений. Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 стверджував про отримання ним копії оскаржуваної постанови після отримання відповіді на скаргу 12.11.2018 року і будь-які дані, що спростовують ці доводи позивача на час вирішення питання про відкриття провадження у справі були відсутні, суд прийшов до переконання про необхідність задля забезпечення ОСОБА_1 доступу до правосуддя та його права на звернення до суду, передбачене статтею 5 КАС України, відкрити провадження у справі враховуючи твердження позивача про дотримання ним встановленого строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Наслідки порушення строків звернення до суду передбачені статтею 123 КАС України. Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положеннями п.8 ч.1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії постанови про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 400594 від 09 лютого 2018 року, місцем розгляду справи є траса Н-08 Бориспіль- Дніпро- Запоріжжя, де зазначено інформацію про анкетні дані ОСОБА_1, час та місце скоєння правопорушення, суть правопорушення, марка та державний номерний знак транспортного засобу та в графі 10 "копію постанови мною отримано» мається підпис особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме підпис позивача ОСОБА_1, зазначено його прізвище та ініціали імя, по батькові.

Враховуючи викладене, суд не приймає твердження позивача викладені у позовній заяві в тій частині, що він не отримував копію оскаржуваної ним на даний час постанови та про результати розгляду його скарги довідався лише 12 листопада 2018 року, оскільки ці його твердження спростовуються як його особистими поясненнями наданими в судовому засіданні під час яких позивач пояснив суду, що копію оскаржуваної постанови він отримав одразу після її винесення 09.02.2018 року і ця копія мається у нього в наявності, яку він надав суду для огляду, так і іншими належними доказами, якими є вищевказана оскаржувана постанова, в графі 10 якої міститься особистий підпис позивача про отримання копії постанови. Разом з тим, в судовому засіданні також були спростовані пояснення позивача в тій частині, що про результати розгляду його скарги до УПП в Запорізькій області йому стало відомо лише 12 листопада 2018 року, оскільки в матеріалах справи міститься копія відповіді щодо оскарження постанови від 26.06.2018 року, в якій позивачем було особисто зазначено, що копію відповіді він отримав 31.10.2018 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, враховуючи, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду було виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач фактично не заявляв про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки хоча ним і було подано до суду заяву яку він іменував як заяву про поновлення строку звернення до суду, яка міститься на аркуші справи 23, але в цій заяві зазначив, що просить визнати звернення до суду за захистом строк з 12 листопада 2018 року. Отже, позивач вважав, що строк звернення до адміністративного суду ним не пропущений, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовано іншими вище вказаними належними та допустимими доказами, якими є копія оскаржуваної постанови. Разом з тим, в судовому засіданні суд зясовував у позивача причини пропущення ним передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду та позивач послався на те, що він одразу не звернувся до суду, так як не вважав себе винуватим, оскільки всі документи у нього були в наявності, а в подальшому він оскаржував постанову шляхом надання скарги до Управління патрульної поліції та про результати розгляду скарги йому стало відомо лише 12 листопада 2018 року.

Враховуючи, вищевикладене, а також те, що вказані позивачем підстави не можуть бути визнанні поважними причинами пропуску строку звернення позивачем до суду, суд прийшов до переконання про необхідність залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 123, п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Андрюшина Л.А.