Справа № 804/4235/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/4235/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 (суддя Коренев Андрій Олексійович)

у справі за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" про стягнення заборгованості. Просив стягнути з відповідача фінансові/штрафні санкції в розмірі 24 513,03грн.

Позов обґрунтовано тим, що за результатами проведеної планової перевірки використання страхових коштів Фонду за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 було складено акт №035 від 20.02.2017р., за висновками якого встановлено порушення порядку використання коштів Фонду на виплату матеріального забезпечення на загальну суму 16342,02 грн. На підставі акту перевірки було прийнято Рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності №041 від 03.03.2017р. на загальну суму 24513,03 грн. Відповідач відмовляється від добровільного виконання вказаного вище рішення, у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року позов задоволено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що плановою перевіркою за період з 01.07.2015 року по 30.09.2016 року встановлено неправомірні виплати при наданні матеріального забезпечення на загальну суму 16342,02грн. У разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та /або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50% такої суми.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не було досліджено всі обставини та докази, які мають значення для вирішення справи. На думку скаржника, спірним є питання щодо здійснення розрахунку та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності по 17-ти листах непрацездатності застрахованих осіб, переплата по яких складає 16210, 36 грн.

Представником позивача надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те що, з матеріалів акту перевірки вбачається, що переплата по 17-ти листах непрацездатності в сумі 16210, 36 грн. викликана в зв’язку з тим, що допомога по тимчасовій непрацездатності нарахована виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку, у випадку, коли застрахована особа, яка протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування має страховий стаж менше шести місяців (особи призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які отримують компенсаційні виплати (неоподатковані ЄСВ) в межах середнього заробітку, що виплачує роботодавець за рахунок коштів державного бюджету), що суперечить п.1 ч.4 ст. 19 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. №1105-XIV та п.29 Порядку № 1266 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 26.06.2015 № 439.

Учасники процесу в судове засіданні не з’явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.4 ст. 229 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була проведена планова перевірка використання ПАТ «Дніпроважмаш» коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.07.2015 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт № 035 від 20 лютого 2017 року.

Перевіркою встановлено неправомірні витрати ПАТ «Дніпроважмаш» коштів Фонду при наданні матеріального забезпечення на загальну суму 16342,02 грн.

На підставі висновків акту Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності винесено рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності № 041 від 03 березня 2017 року, яким ПАТ «Дніпроважмаш» визначено неправомірні витрати у сумі 16342,02 грн. та штраф у розмірі 50% - 8171,01 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Дніпроважмаш» оскаржило його в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі №804/1907/17 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 041 від 03 березня 2017 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності - відмовлено.

Суд першої інстанції зробив висновок, що за результатом судового оскарження рішення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 041 від 03 березня 2017 року воно визнано правомірним і підлягає виконанню. Однак, відповідачем в добровільному порядку не відшкодовує заподіяну шкоду, що порушує частину 6 статті 15 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року N 1105-XIV.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. №1105-XIV.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відносини між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування».

Відповідальність роботодавця за порушення порядку використання коштів Фонду у разі порушення порядку використання страхових коштів передбачена частинами 5, 6 статті 15 зазначеного Закону.

Зокрема, у відповідності до частини 5 статті 15, роботодавець несе відповідальність за:

1) порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення;

2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом;

3) подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду;

4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов’язків, визначених цим Законом.

При цьому частиною 6 статті 15, визначено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Рішення про повернення коштів та застосування фінансових санкцій позивачем прийнято 03.03.2017 року (рішення №041). При цьому, воно було оскаржено відповідачем в судовому порядку, натомість в судовому порядку таке рішення визнано правомірним. Однак в добровільному порядку рішення Фонду №041 не виконується.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування» встановлено, що застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах:

- допомога по тимчасовій втраті працездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Матеріалами справи (акт перевірки) підтверджується переплата по 17-ти листах непрацездатності в сумі 16210, 36 грн., яка викликана в зв’язку з тим, що допомога по тимчасовій непрацездатності нарахована виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку, у випадку, коли застрахована особа, яка протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування має страховий стаж менше шести місяців (особи призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які отримують компенсаційні виплати (неоподатковані ЄСВ) в межах середнього заробітку, що виплачує роботодавець за рахунок коштів державного бюджету) (а.с.12-15).

Статтею 33 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування» визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням.

Правомірність прийняття Фондом Рішення №041 від 03.03.2017 року про повернення коштів Фонду в сумі 24 513,03 грн. доведена в судовому порядку (рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 року справа № 804/1907/17).

В силу частини 4 статті 77 КАС України, обставини, встановлені рішення суду, що набрало законної сили не доводяться при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції права та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 20.12.2018 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 20.12.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 27.12.2018.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров