Справа № 415/5308/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

з участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа - Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 щодо невнесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 47643715 від 29 травня 2017 року та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 47643715 від 29 травня 2017 р.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 2014 р. зобовязано УПФУ в м. Лисичанську здійснити перерахунок державної пенсії на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не нижче 8 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю на підставі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01.01.2014 виплатити недоотримані суми пенсії з 08.03.2014 по 02.08.2014. 26.07.2017 позивач отримав постанову про закінчення виконавчого провадження по вищевказаній постанові, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Луганській області ОСОБА_2 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Проте постанова суду не виконана, а тому дій відповідача вважає протиправними. При винесенні постанови про закриття провадження, державний виконавець керувався ст. 116 Бюджетного кодексу України, мотивуючи тим, що кошти для виплати позивачу не були закладені в бюджет.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 10.12.2014 відрито виконавче провадження за постановою Лисичанського міського суду Луганської області у справі за позовом ОСОБА_1 20.04.2017 на адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що стягувану здійснено перерахунок пенсії згідно до вимог виконавчого документу, але у звязку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України, боржник не має можливості виплачувати пенсію згідно рішення суду, тому як фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. 29.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Боржником проведено перерахунок стягувану пенсії з урахуванням проведених виплат та визначено різницю до виплати за рішенням суду, про що винесено розпорядження № 191751 від 18.12.2014. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника виключає подальше застосування виконавчих дій, передбачених ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». Тому підстав для задоволення позову немає.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

У судовому засіданні встановлено, що постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 29 травня 2017 року виконавче провадження № 47643715 закінчено.

Підставою є здійснення боржником перерахунку пенсії згідно до вимог виконавчого документу, але у звязку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України, боржник не має можливості виплачувати пенсію згідно рішення суду, тому як фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, необхідні для виконання судових рішень про перерахунок пенсій особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачені бюджетною програмою згідно з якою ПФУ виділені бюджетні асигнування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, а також порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)й визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Положеннями ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерела права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «ОСОБА_3 проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Водночас статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Таким чином, закриття виконавчого провадження на підставі відсутності грошових коштів не відповідає вимогам законодавства, і позов підлягає задоволенню.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, яке розташоване за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22, про визнання дій незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, задовольнити.

Визнати протиправними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 47643715 від 29 травня 2017 р. та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 47643715 від 29 травня 2017 р.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: