Справа № 813/2890/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/2890/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідача Пинянської С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) 05.07.2018 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) з вимогами:

- визнати незаконними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 22.02.2018 про підвищення пенсії як реабілітованій особі, що зазнала політичних репресій;

- зобов'язати ГУ ПФУ у Львівській області підвищити ОСОБА_3 пенсію відповідно до п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на 50% мінімальної пенсії за віком, яка на час звернення становила 1312 грн., а саме: встановити щомісячну доплату до пенсії в розмірі 656 грн., починаючи з часу звернення, з 22.02.2018.

Позивачка вважає, що має законне право на проведення перерахунку пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і їй передбачена надбавка до пенсії в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком. Вважає, що відповідач повинен був обчислити до її пенсії надбавку як реабілітованій особі, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідач протиправно відмовив у задоволенні її заяви про призначення надбавки.

Ухвалою від 20.07.2018 суддя відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Враховуючи клопотання відповідача про розгляд цієї справи за участю представника ГУ ПФУ у Львівській області з метою заслуховування думки учасників справи та дослідження обставин, викладених учасниками справи в заявах по суті справи, ухвалою від 17.08.2018 суд постановив розглянути цю справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 33-36), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі. Стверджує, що ОСОБА_3 відноситься до членів сім'ї громадян, які зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані. Відповідно до постанови КМ України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» позивачці як члену сім'ї примусово переселеного розмір підвищення становить 43,52 грн.; перерахунок щодо реабілітованих не проводиться, оскільки в постанові КМ України від 16.07.2008 № 654 підвищення визначені чіткими сумами, а не у співвідношенні до розмірів прожиткового мінімуму.

Відповідач надав суду належну копію пенсійної справи №120462 ОСОБА_3 та копію звернення позивачки від 22.02.2018 (а.с. 58-128). Для огляду в судовому засіданні відповідач надав оригінал пенсійної справи ОСОБА_3

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дошлюбне прізвище - ОСОБА_3; а.с. 7-9, 70) перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком, а також надбавку відповідно до Постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 (п.4.2) в сумі 43,52 грн.

Згідно виписки з протоколу № 36 Особливої Наради при МДБ СРСР від 14.08.1950 сім'я ОСОБА_3 в складі семи осіб, зокрема і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, 29.07.1950 була виселена на спецпоселення. На підставі постанови РМ СРСР від 12.03.1956 ця сім'я була звільнена із спецпоселення 22.03.1958. Згідно постанови Прокурора Львівської області від 28.02.1991 сім'я ОСОБА_3, зокрема ОСОБА_3, визнана реабілітованою. Ці обставини також підтверджуються довідкою прокуратури Львівської області від 28.02.1991 № 13/1565-79, відповідно до якої ОСОБА_3 вважається реабілітованою (а.с. 71, 10).

ОСОБА_3 має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на України» відповідно до посвідчення № 63/31-Р (а.с. 9).

22.02.2018 ОСОБА_3 звернулася до органу ПФ із заявою про перерахунок пенсії та встановлення надбавки як реабілітованій особі у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 59).

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 27.02.2018 №174/03-25-21 надало ОСОБА_3 відповідь на її заяву з інформацією про проведені перерахунки та підвищення до пенсії позивачки (а.с. 11). В листі також зазначило, що ОСОБА_7 виплачується підвищення до пенсії відповідно до норм чинного законодавства в сумі 43,52 грн.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних

репресій на Україні» від 17.04.1991 N 962-XII (далі - Закон № 962-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реабілітованими особами належить вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Стаття 7 Закону № 962-XII встановлює порядок застосування статей 1 і 2 цього Закону. Органи прокуратури у взаємодії з органами державної безпеки проводять перевірки та складають відповідні висновки щодо всіх кримінальних справ, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, рішення по яких не були скасовані до моменту його прийняття. На реабілітованих осіб органи прокуратури видають відповідні довідки.

Стаття 3 Закону № 962-XII містить положення, згідно з якими належить реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Згідно з абзацом 3 пункту 7 постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 24.12.1993, №3812-XII, чинного на час виникнення спірних правовідносин, довідки про реабілітацію, згідно із статтею 3 цього Закону видаються реабілітованим на їх вимогу органами внутрішніх справ за наявності у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на виселених осіб тощо), а за відсутності таких документів - районними комісіями по поновленню прав реабілітованих після встановлення ними факту виселення.

Пунктом 2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1) визначено, що за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Відповідно до пункту г) статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно з частиною четвертою цієї статті мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі - Постанова № 654) установлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Відповідно до пункту 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що позивачці встановлено та виплачується надбавка до пенсії у розмірі, визначеному Постановою № 654, - тобто в меншому розмірі, аніж той, що встановлений пунктом «г» статті 77 Закону № 1788-ХІІІ.

Відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру підвищення до пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, підлягають застосуванню положення Закону № 1788-ХІІІ, а не Постанова № 654. Отже, відповідач протиправно виплачує позивачці підвищення до пенсії в розмірі, визначеному Постановою № 654, внаслідок чого розмір надбавки є суттєво меншим за той, що підлягає виплаті реабілітованим особам на підставі пункту «г» статті 77 Закону № 1788-ХІІІ. За таких обставин дії відповідача щодо відмови виплачувати позивачці надбавку до пенсії у розмірі, визначеному пунктом «г» статті 77 Закону № 1788-ХІІІ, є протиправними. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 21.11.2018 у справі № 446/1563/16-а.

При прийнятті рішення суд також враховує, що відповідно до довідки прокуратури Львівської області від 28.02.1991 № 13/1565-79 ОСОБА_3 є реабілітованою особою, а не членом сім'ї реабілітованої особи. Тому ОСОБА_3 має право на підвищення до пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Із заявою про підвищення такої надбавки позивачка звернулась до органу ПФ 22.02.2018 (а.с.59), тому таке підвищення відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має бути встановлено з часу звернення особи про встановлення надбавки, а саме - з 22.02.2018.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позивачці як реабілітованій особі належить виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідач неправомірно виплачував позивачці підвищення до пенсії відповідно до Постанови № 654, його слід зобов'язати здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до пункту г) статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 22.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, за правилами, визначеними статтею 139 КАС України судові витрати позивачки компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, 371, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний задовольнити позов повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_3 виплачувати підвищення до пенсії, визначене пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 22.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.01.2019.

Суддя Москаль Р.М.