Справа № 0540/7062/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 р. Справа№0540/7062/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Шинкарьової І.В.
При секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,
за участю сторін:
позивача не з`явився,
представника відповідача Богданова Р.К., за довір.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі посадового окладу 5 200 грн.;
- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь позивача суму недоплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі 5 341, 60 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Порядку № 500, затвердженого Постановою КМУ від 08 серпня 2016 року, державним службовцям може надаватись матеріальна допомога один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви. 07 червня 2018 року позивачем подана заява про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. З виплатою у розмірі посадового окладу у розмірі 5 200 грн., позивач не погоджується, оскільки вважає, що виплата цієї допомоги розраховується у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка складає з його розрахунку: у квітні 2018 року - 19 робочих днів х 527,08 грн. (середньоденна заробітна плата), у травні 2018 року 21 робочий день х 527,08 грн., тому згідно до пункту 8 Порядку № 100, матеріальна допомога складає 10 541,60 грн. В зв`язку з тим, що позивачу сплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу у розмірі 5 200,00 грн., сума недоплати складає 5 341,60 грн. З урахуванням чого, позивач просить стягнути суму недоплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі 5 341,60 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року позовна заява залишена без руху, для усунення недоліків позовної заяви (арк. справи 14).
05 вересня 2018 року на виконання ухвали суду від 20 серпня 2018 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви шляхом надання засвідчених копій документів до матеріалів позовної заяви.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).
03 жовтня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, та зазначив, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік позивачу виплачена у червні 2018 року у розмірі посадового окладу позивача 5 200 грн., з урахуванням Постанови КМУ № 100 від 08 лютого 21995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» . На підставі чого, просить відмовити у позові у повному обсязі.
10 жовтня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду позивачем надана відповідь на відзив відповідача, в якій позивач зазначив, що йому виплачується середньомісячна заробітна плата відповідно розрахунку до Порядку № 100, він має середньоденний заробіток 527,08 грн., а тому відповідач повинен нарахувати матеріальну допомогу для рішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати (арк. справи 47-48).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 260 КАС України, суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду по суті підготовчим засіданням на 13 листопада 2018 року (арк. справи 51-51).
09 листопада 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду позивачем подана заява про розгляд підготовчого судового засідання 13 листопада 2018 року без участі позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі ( арк. справи 54).
13 листопада 2018 року підготовче судове засідання відкладено до 04 грудня 2018 року.
Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено у судове засідання на 26 грудня 2018 року.
У судове засідання позивач не з`явився, через відділ діловодства та архівної роботи суду надав заяву про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, відповідно до тих, які викладені у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у позові у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським РВ у м. Маріуполі ГУМВС України в Донецькій області 17 грудня 2014 року.
Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17 серпня 2015 року № 19820/1, ОСОБА_1 , заступника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції увільнено із займаної посади з 17 серпня 2015 року, згідно пункту 3 статті 36 КзПП України, на період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період, але не більше одного року, зі збереженням робочого місця й посади (арк. справи 31).
Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України з 17 серпня 2015 року по теперішній час, що підтверджується довідкою від 15 березня 2018 року № 432 (арк. справи 19).
Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17 серпня 2015 року за ОСОБА_1 зберігається робоче місце й посада з виплатою компенсації у розмірі середнього заробітку, згідно до статті 119 КзПП України.
07 червня 2018 року позивач звернувся до в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Павловій О.В. із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, для придбання меблів для дитячої кімнати (арк. справи 20).
З пред`явленої довідки Головним управління юстиції у Донецькій області вбачається, що позивачу ОСОБА_1 у червні 2018 року нарахована та виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу, тобто 5 200,00 грн. В довідці зазначено, що матеріальна допомога розрахована з урахуванням вимог пункту 2 та пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08 лютого 1995 року (арк. справи 32).
Із розрахункового листа за червень 2018 року ОСОБА_1 вбачається виплата матеріальної допомоги у розмірі окладу 5 200 грн. (арк. справи 33).
Не погоджуючись з розміром виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).
Згідно з частиною 2 статті 54 Закону № 889-VIII державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) та її розмір визначено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2016 р. № 500 (далі Порядок № 500).
Пунктом 2 Порядку № 500 визначено, що державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.
Пунктом 3 Порядку № 500 визначено, що рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.
З аналізу наведених норм вбачається, що матеріальна допомога не є обов`язковою виплатою. Разом з цим, вона може бути виплачена державному службовцю за рішенням керівника державної служби у державному органі лише в межах коштів фонду оплати праці на її виплату.
Відповідно до частини 1 статті 119 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), зазначено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Частиною 2 статті 119 КЗпП України, визначено, що працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
Відповідно до частини 3 статті 119 КЗпП України передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, тощо, зберігається у разі призову на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.
При залученні працівників до виконання військових обов`язків, для обрахування середньої заробітної плати застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, а також розрахунку виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі Порядок № 100).
Так, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою

пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Так, позивачу на підставі зазначеного Порядку № 100 виплачується середньомісячна заробітна плата, яка зберігається за ним на період мобілізації.
Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку № 100, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Так, в абзаці 3 пункту 4 Порядку № 100, зазначено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 виплачується середній заробіток, який зберігається за мобілізованим працівником, який обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці його роботи, а тому, аналізуючи зазначені норми Порядку № 100, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача і обґрунтованість виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі посадового окладу, тобто 5 200 грн.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, а тому за відсутні правових підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними, стягнення суми матеріальної допомоги.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262, 290 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі посадового окладу 5 200 грн.; про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь позивача суму недоплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі 5 341, 60 грн., - відмовити у повному обсязі.
Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 26 грудня 2018 року.
Повний текст рішення складений та підписаний 08 січня 2019 року.
Рішення буде складено у повному обсязі та підписано протягом десяти днів.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Шинкарьова І.В.