Справа № 814/1661/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2018 року

Київ

справа №814/1661/16

адміністративне провадження №К/9901/26866/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 року (Судді: І.П. Косцова, Л.В.Стас, І.О.Турецька)

у справі № 814/1661/16

за позовом Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості з податку на додану вартість в сумі 115 298, 28 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Баштанська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - позивач, Баштанська ОДПІ) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2.) про стягнення заборгованості з податку на додану вартість в загальній сумі 115 298, 28 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що станом на 08.06.2016 року за ОСОБА_2 рахується податкова заборгованість з податку на додану вартість у сумі 115 298, 28 грн., яка у строки, визначені законодавством, у добровільному порядку останньою не сплачена.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року позов задоволений, оскільки в розумінні вимог статті 65.10.8 ПК України відповідач повинен сплатити податковий борг, який виник під час провадження підприємницької діяльності, а податкові повідомлення-рішення, суми за якими увійшли до виставленої до стягнення суми боргу - не скасовані та є чинними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої судом апеляційної інстанції 01.12.2016 року скасовано постанову суду першої інстанції, та прийнято нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції посилався на те, що заявлена позивачем до стягнення сума грошового зобов'язання була визначена податковим органом на підставі податкових повідомлень-рішень № від 12.01.2015 року та №448/1700 від 25.09.2014 року, які оскаржувались відповідачем в судовому порядку. За наслідками розгляду справ, податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані судами першої інстанції, а в подальшому ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 року у справі №814/3388/14 та від 22.12.2015 року у справі №814/1837/15 визнані нечинними постанови судів першої інстанції, та закрито провадження у справах, проте дана оцінка правомірності висновків суду про протиправність податкових повідомлень-рішень. Отже, встановлені у відповідності до приписів ст. 72 КАС України судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої зазначив, що в основу стягнення суми боргу з відповідача покладена сума за податковими повідомленнями-рішеннями, які не скасовані, та є чинними, оскільки ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду України від 25.11.2015 року по справі № 814/3388/14 та 22.12.2015 року № 814/1837/15 податкові повідомлення-рішення залишені без змін і провадження у зазначених судових справах закрито.

На підставі викладеного представник позивача просив суд скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, якою позов задоволений.

Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при вирішенні спірного питання.

Як встановлено судами, за результатами проведених податковим органом у 2014 році документальних позапланових невиїзних перевірок ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, складені акти перевірки, на підставі яких прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 12.01.2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у сумі 11265,62 грн., за основним платежем в сумі 9012,50 грн., за штрафними санкціями в сумі 2253,12 грн.

- від 25.09.2014 року № 448/1700 про нарахування ФОП ОСОБА_2 грошових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 90 178,35 грн.

В матеріалах справи наявна довідка, відповідно до якої за відповідачем обліковується пеня в розмірі 13 854,32 грн. за несплату сум, визначених за вказаним податковим повідомленням-рішенням.

Як встановлено судом, вищенаведені суми за податковими повідомленнями-рішеннями, а також пенею, що в загальному розмірі складає 115 298,29 грн, заявлені до стягнення в даній справі.

Як встановлено судами, позивач - ФОП ОСОБА_2 (інн НОМЕР_1), з 29.12.2014 р. припинила свою підприємницьку діяльність, що підтверджується наданим до суду представником відповідача витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

При цьому, податкові повідомлення-рішення ОСОБА_2 були оскаржені останньою в судовому порядку.

Так, за результатами розгляду справ, постановами Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.01.2015 року у справі №814/3388/14 та від 03.09.2015 року у справі №814/1837/15 податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані. Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 року у справі №814/3388/14 та від 22.12.2015 року у справі № 814/1837/15 постанови судів першої інстанції визнані нечинними та провадження у справі закриті на підставі ч.2 ст. 203 КАС України, у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2

Статтею 203 КАС України (в ред. чинній до 15.12.2017 року) було встановлено, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Так, закриваючи провадження у справі № 814/3388/14 на підставі ч. 2 ст. 203 КАС України (у зв'язку з припиненням ОСОБА_2 підприємницької діяльності), суд апеляційної інстанції зазначив, що 02.04.2013р. та 16.01.2013р. між ФОП ОСОБА_2 (Покупець) та ТОВ «Нафто-Сервіс плюс» і ТОВ «Константа-Імпекс» (Продавці) укладені договори купівлі-продажу нафтопродуктів №04-55Н та №01-09К, на підтвердження реального виконання яких позивач надав до суду 1-ї інстанції належним чином оформлені видаткові, товарно-транспортні і податкові накладні, рахунки-фактури та банківські платіжні доручення.

Дослідивши вказані документи суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції та зазначив, що відповідачем необґрунтовано збільшено ФОП ОСОБА_2 суму грошового зобов'язання з ПДВ по взаємовідносинам з «Нафто-Сервіс плюс» і ТОВ «Константа-Імпекс» за перевіряємий період, в зв'язку із чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення Баштанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 25.09.2014 року №448/1700 дійсно підлягає скасуванню.

Закриваючи провадження у справі № 814/1837/15 на підставі ч. 2 ст. 203 КАС України (у зв'язку з припиненням ОСОБА_2 підприємницької діяльності), суд апеляційної інстанції надав оцінку прийнятому контролюючим органом податковому повідомленню-рішенню, зазначивши на тому, що: «припущення податкової, що контрагент позивача не може здійснити поставку товару ґрунтуються лише на отриманої податкової інформації про нібито відсутність реального здійснення господарських операцій контрагентом позивача з ПП "Аріс". Реальність укладених ФОП ОСОБА_2 господарських угод у перевіряємий період з контрагентом підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складені у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 12.01.2015 року підлягає скасуванню.

Тобто, визнавши нечинними постанови судів першої інстанції, суд апеляційної інстанції надав оцінку постановам судів першої інстанції, якими скасовані податкові повідомлення-рішення, суми за якими є предметом стягнення в даній справі, і дійшов висновку, що судами прийняті законні та обґрунтовані судові рішення.

Як встановлено судом, відповідно до ч. 5 статті 254 КАС України ухвали судів апеляційної інстанції набрали законної сили: у справі № 814/1837/15 - 03.01.2016 року, у справі № 814/3388/14 - 03.12.2015 року.

З огляду на викладене суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що встановлені у відповідності до приписів ст. 72 КАС України (в ред. до 15.12.2017 року) судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню в цій справі. Крім цього, оскільки в предмет стягнення входить і сума пені, за несплату сум, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях, які скасовані в судовому порядку, то обов'язку сплати пені у відповідача не має.

До того ж суд звертає увагу, що скасування рішень суду апеляційної інстанції про визнання нечинними постанов суду першої інстанції по справам № 814/3388/14 та 3 814/1837/15, може бути підставою для перегляду рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції порушені норми матеріального та процесуального права при вирішенні спірного питання.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 року у справі № 814/1661/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко