Справа № 320/5899/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року 320/5899/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірної відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати неправомірною відмову Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки, виданої філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273;

- зобов'язати Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи з суми його заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 08.05.1986 по 11.05.1986 відповідно до довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273, з урахуванням вимог п.п.4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, починаючи з 23.08.2018 з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач незаконно відмовив йому в перерахунку пенсії на підставі довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273 про заробітну плату, посилаючись на відсутність первинних документів, що підтверджують виплату сум, зазначених у довідці, а також невідповідністю довідки встановленій формі.

Позивач звертає увагу, що склад та розмір грошового забезпечення, що були включені до довідки про заробітну плату від 17.08.2018 №5/273, були предметом розгляду справи №752/2392/18, а відтак, у відповідача були відсутні підстави ставити під сумнів факт отримання зазначених сум.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що факт нарахування та виплати позивачу заробітної плати у тому розмірі, що зазначений у довідці філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273, не підтверджується первинними документами. Водночас перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

Таким чином, відповідач вважає, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, він діяв правомірно, а відтак заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідачем також подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду адміністративної справи в судовому засіданні, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 вказаної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У даному випадку предмет позову стосується рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Таким чином, дана адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, що має бути розглянута без проведення судового засідання.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, відповідач у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Враховуючи, що дана адміністративна справа з огляду на її предмет і характер спірних правовідносин є малозначною і будь-яких вагомих підстав для її розгляду у судовому засіданні відповідач не зазначив, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.12.1996, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Шляхово-експлуатаційною дільницею №686 дев'ятого управшляху Міншляхбуду УРСР на посаді водія з годинною тарифною ставкою 0,897 руб. при 6 годинному робочому дні.

Правонаступником Шляхово-експлуатаційної дільниці №686 дев'ятого управшляху Міншляхбуду УРСР на даний час є філія "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Відповідно до наказу Шляхово-експлуатаційної дільниці №686 дев'ятого управшляху Міншляхбуду УРСР від 05.05.1986 №18 "Про службові відрядження" позивача було відряджено в місто Чорнобиль Київської області строком на п'ять днів з 08.05.1986 по 12.05.1986.

Згідно посвідчення про відрядження від 08.05.1986 №40 та шляхового листа вантажного автомобіля №482014 від 08.05.1986, позивачем виконувались роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у с. Черевач (зона відчуження) у період з 08.05.1986 по 11.05.1986 включно, де тривалість робочого дня становила 08.05.1986 - 8 годин, 09.05.1986 - 14 годин, 10.05.1986 - 14 годин, 11.05.1986 - 8 годин.

Згідно довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" від 11.04.2007 №5/221, позивач з 08.05.1986 по 11.05.1986 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС Ради міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 №665-185, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1575.

Згідно посвідчення Серії НОМЕР_2, виданого Київською обласною державною адміністрацією 28.01.2016, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до вкладки №710488 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1 серії НОМЕР_2 від 28.01.2016, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки акта огляду МСЕК Серії АВ №0512689 позивачу з 05.01.2016 встановлено першу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки Серії АВ №0512689 про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, Обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено 100% втрати професійної здатності з 05.01.2016 довічно у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 21.12.2015 №6076 слідує, що Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні №31 від 17.12.2015, розглянувши подану документацію ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановила діагноз: рак передміхурової залози, Т3N1V1, mts в кістки, ст. ІV, кл.гр. ІV. Висновок: захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При виході на пенсію, філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" було надано позивачу довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС.

Однак, нещодавно позивачу стало відомо, що розрахунок, який відображено відповідачем в довідці про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС проведено не вірно, без врахування вимог нормативно-правових актів, з яких знято гриф "Секретно" та "Для службового користування", які регулювали порядок та розміри оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні, а саме, під час нарахування заробітної плати не було збільшено на 100% (тобто вдвічі) тарифну ставку згідно п. 1 постанови ЦК КПР, BPСРСР, KMСРСР, ВЦРПС за №524-156 від 07.05.1986 та постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за №153/10-43 від 07.05.1986. Також, не була нарахована премія за роботу в зоні ЧАЕС в розмірі 60% тарифної ставки (посадового окладу) відповідно до п. 4 постанови Міністрів УРСР і Укрпрофради "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" №207-7 від 16.06.1986.

14.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" із заявою за №588 про проведення йому перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження з врахуванням приписів вищевказаних нормативно-правових актів, однак у задоволенні даної заяви позивачу було відмовлено, внаслідок чого останній змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Зобов'язано Дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Конча-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління" здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1, а саме збільшити на 100 відсотків тарифну ставку за період з 08.05.1986 року по 11.05.1986 року та нарахувати премію в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) за цей же період. Зобов'язано Дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Конча-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління" видати нову довідку встановленого зразка про заробітну плату ОСОБА_1 за період виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.05.1986 року по 11.05.1986 року.

На підставі вищевказаного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18, філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" видано позивачу довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особовою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, від 17.08.2018 №5/273.

Відповідно до змісту даної довідки, за період з 08.05.1986 по 11.05.1986 позивачу за роботу в зоні відчуження ЧАЕС було нараховано загалом 262 крб. 56 коп.

23 серпня 2018 року позивач через засоби поштового зв'язку звернувся до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про заробітну плату від 17.08.2018 №5/273.

Листом від 17.09.2018 №340/О-02, Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки у зв'язку з тим, що надана довідка не відповідає формі, встановленій листом Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 №01-3/244-013-2, та відсутні стверджуючі документи про роботу в зоні відчуження, які є підставою для видачі довідки.

Також, у даному листі відповідач зазначив, що підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місця її виконання.

Однак, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 49 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до частини 1 статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно з приписами частини 4 статті 15 Закону №796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 вказаного Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Як було встановлено судом, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18 зобов'язано Дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Конча-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління" здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1, а саме збільшити на 100 відсотків тарифну ставку за період з 08.05.1986 року по 11.05.1986 року та нарахувати премію в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) за цей же період. Зобов'язано Дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Конча-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління" видати нову довідку встановленого зразка про заробітну плату ОСОБА_1 за період виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08.05.1986 року по 11.05.1986 року.

На підставі вищевказаного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18, філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" видано позивачу довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особовою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, від 17.08.2018 №5/273. Відповідно до змісту даної довідки, за період з 08.05.1986 по 11.05.1986 позивачу за роботу в зоні відчуження ЧАЕС було нараховано загалом 262 крб. 56 коп.

Окрім того, філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" було здійснено перерахунок заробітної плати позивача за період з 08.05.1986 по 11.05.1986 та виплачену таку заробітну плату, про що відображено в особовому рахунку за травень 1986 та в розрахунково-платіжній відомості за травень 1986 року.

Вказані документи були надані відповідачу разом із заявою про проведення перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої Президією Верховної Ради СРСР 31 січня 1961 року, яка є чинною в Україні, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Статтею 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до статті 2 Закону №108/95-ВР, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Тобто, за загальним правилом видача довідок про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями або їх правонаступниками.

В оскаржуваній відмові щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особовою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, від 17.08.2018 №5/273 відповідач посилається на те, що довідка не відповідає формі та відсутні стверджуючі документи про роботу в зоні відчуження, які є підставою для видачі довідки.

Однак, суд не погоджується із такою відмовою відповідача, з огляду на наступне.

Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України №644 від 12.10.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, для перерахунку пенсії позивачем Кагарлицькому об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Київської області було надано довідку про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 17.08.2018 №5/273, що за формою та змістом відповідає вимогам наказу Міністерства соціального захисту населення України № 644 від 12.10.2012.

Посилання відповідача на те, що складові грошового забезпечення, зазначені у довідці від 17.08.2018 №5/273, не підтверджені первинними документами, суд до уваги не приймає, оскільки належність позивачу сум, вказаних у довідці, була встановлена рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18.

Суд наголошує, що за приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із основних принципів, на необхідності дотримання якого наголошує Європейський суд з прав людини, є принцип верховенства права, до фундаментальних аспектів якого відноситься принцип юридичної визначеності, який включає в себе принцип остаточності рішень суду.

Так, наприклад, у рішенні від 09.11.2004 "Справа "Науменко проти України" Європейський суд з прав людини вважає, що обставини даної справи схожі з обставинами справи "Рябих проти Росії" (заява №52854/99, рішення від 24.07.2003), де у відповідній частині було вирішено: "право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 §1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи".

У справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України (рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002) Європейський Суд наголосив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд, зважаючи на принципи здійснення правосуддя, зокрема, обов'язковості судових рішень, відмічає, що відповідачем не надано доказів оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18, чи інших допустимих і належних доказів щодо цього.

Суд зазначає, що довідка філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особовою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, від 17.08.2018 №5/273, яка видана з врахуванням фактів, встановлених рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18, не була визнана судом незаконною, недійсною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі.

При цьому суд враховує, що відповідач, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували факт того, що філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" не було проведено доплату позивачу коштів згідно Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" було здійснено перерахунок заробітної плати позивача за період з 08.05.1986 по 11.05.1986 та виплачену таку заробітну плату, про що відображено в особовому рахунку за травень 1986 та в розрахунково-платіжній відомості за травень 1986 року, копії яких наявні в матеріалах справи та були надані відповідачу разом із заявою про перерахунок пенсії.

При цьому суд звертає увагу на інші беззаперечні докази перебування позивача у зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме:

- довідку Серії АВ №0512689 про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, згідно якою Обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено 100% втрати професійної здатності з 05.01.2016 довічно у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- посвідчення Серії НОМЕР_2, виданого Київською обласною державною адміністрацією 28.01.2016, згідно з яким ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- вкладку №710488 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1 серії НОМЕР_2 від 28.01.2016, відповідно до якої позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідку акта огляду МСЕК Серії АВ №0512689, відповідно до якої позивачу з 05.01.2016 встановлено першу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 21.12.2015 №6076, з якого слідує, що Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні №31 від 17.12.2015, розглянувши подану документацію ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановила діагноз: рак передміхурової залози, Т3N1V1, mts в кістки, ст. ІV, кл.гр. ІV. Висновок: захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд наголошує, що відповідач, не будучи органом, який є компетентним та уповноваженим встановлювати факт участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебирає на себе не властиві йому повноваження ставити під сумнів чинні, не скасовані, не визнані недійсними офіційні документи, які свідчать про особисту участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нехтуючи правом особи, яка жертвуючи власним здоров'ям, виконувала свій громадянський обов'язок перед державою.

Отже, суд переконаний, що обов'язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів за 1986 рік, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати та відрядження позивача у зону відчуження, за часів існування Радянського Союзу, де всі документи та сама подія - аварія на ЧАЕС були тривалий час засекречені, не може бути покладено на позивача, як і поставлено під сумнів їх існування, адже наслідки у вигляді ушкодженого здоров'я, причинний зв'язок втрати якого поставлено в пряму залежність від участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС уповноваженими та компетентним органами, є тим прямим та безперечним доказом, який свідчить про наявність права на отримання належного рівня пенсійного та соціального забезпечення як такого.

Щодо посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду України про те, що невід'ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці про заробітну плату, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання (постанови від 04.11.2015 у справі №539/4466/14-а та від 15.12.2015 у справі №2-а/576/29/14), суд наголошує, що тривалість робочого дня позивача та місце виконання роботи підтверджено рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18, яке набрало законної сили та не було оскаржено.

У зв'язку з вищенаведеним, суд також відхиляє посилання відповідача і на постанову Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986, якою для працівників, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлено 6 годинний робочий день при 6-денному робочому тижні.

У контексті викладеного суд також зазначає, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тотожні повноваження територіальних органів Пенсійного фонду України визначені й у статті 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Доказів того, що на виконання даних повноважень відповідачем направлялись запити про надання підтверджуючих документів або вчинялись інші дії і за наслідками таких дій відповідачем були отримані докази, що свідчать про невідповідність сум, зазначеної у довідці про заробітну плату фактичним обставинам, відповідач під час розгляду справи не надав.

Беручи до уваги, що обставин, встановлених рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18 відповідач під час розгляду справи не спростував, суд дійшов висновку, що правових підстав для відмови у перерахунку позивачу пенсії відповідно до довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особовою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, від 17.08.2018 №5/273 відповідач не мав.

Одночасно з цим суд бере до уваги роз'яснення, викладені у листі Міністерства праці України, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, Міністерства фінансів України від 29.10.1992 №09-3751; №1082/3к; №13-412/308, в яких повідомлялось, що якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без урахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно із законодавством. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Водночас у листі Мінсоцполітики від 09.06.1995 №224/8.13 зауважено, що підприємства і організації у разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки склад та розмір грошового забезпечення позивача, що вказані у довідці про заробітну плату від 17.08.2018 №5/273, були встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, у суду відсутні підстави вважати, що зміст довідки носить недостовірний характер або здійснені у ній розрахунки є помилковими.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідачу була подана відповідна довідка для перерахунку (розрахунку) пенсії, з якої вбачається, що позивачу була виплачена заробітна плата за роботу в зоні ЧАЕС, а також рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі №752/2392/18, суд вважає, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії 23.08.2018.

Отже, в частині позовних вимог про зобов'язання Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок позивачу пенсії з урахуванням відомостей, зазначених у довідці філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273, суд вважає, що пенсія підлягає перерахунку, починаючи з 01.09.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки, виданої філією "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273.

Зобов'язати Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи з суми його заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з 08.05.1986 по 11.05.1986 відповідно до довідки філії "Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське обласне дорожнє управління" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 17.08.2018 №5/273, з урахуванням вимог п.п.4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, починаючи з 01.09.2018 з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.