Справа № 826/15228/17
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28 грудня 2018 року № 826/15228/17

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Донця В.А. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2017 №.

До Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом звернулось ПрАТ "Березанський комбікормовий завод" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 07.08.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з земельного податку у сумі 282.526,90 грн. за основним платежем та 141.263,45 грн. за штрафними санкціями.

Ухвалою суду від 28.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судовому розгляді оголошувалась перерва у зв'язку з задоволенням клопотання представника позивача для надання додаткових пояснень. У судовому засіданні 05.02.2018, з урахуванням клопотань представників сторін, суд ухвалив продовжити судовий розгляд справи в письмовому провадженні за наявними у матеріалах справи доказами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 р. № є протиправним та підлягає скасуванню. На думку позивача, камеральна перевірка проведена неуповноваженою особою, оскільки згідно з актом перевірки від 20.07.2017 №1604/12-03/04529944 перевірка проведена в приміщенні Баришівсько-Березанського відділення Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області. Крім того, камеральна перевірка не може проводитися з питань заниження грошового зобов'язання по земельному податку. Згідно з п.19-1.1 ст.19, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України повноваження на здійснення перевірок належать контролюючому органу, до яких належать контролюючі органи обласного та центрального рівня, відповідно, компетентним органом для проведення перевірки є Головне управління ДФС у Київській області.

Позивач вважає, що висновок акту перевірки від 20.07.2017 р. №1604/12-03/04529944 є безпідставним та необґрунтованим, суперечить вимогам п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, оскільки ним без порушень порядку заповнення податкової звітності з плати за землю, та без порушень розрахунку суми земельного податку за травень 2017 року зазначено ставку в розмірі 1%. Рішення Березанської міської ради від 23.06.2016 №136-15-VІІ про встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання у розмірі 12% від їх нормативно-грошової оцінки, не було опубліковано ні в друкованих засобах масової інформації Березанської міської ради, ні у місцевих друкованих засобах масової інформації.

Позивач також зазначає про безпідставне нарахування контролюючим органом штрафу у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання у зв'язку з повторним протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, оскільки в акті перевірки не міститься будь-яких посилань про наявність повторності заниження зобов'язань по земельному податку, чи наявного раніше визначення податковим органом суми податкового зобов'язання.

Представник відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, підтримавши висновки акту перевірки. Зокрема, при розрахунку суми податкових зобов'язань по земельному податку за травень 2017 року позивачем не враховано рішення Березанської міської ради, згідно з яким ставка земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) у 2017 році становить 12% від їх нормативно-грошової оцінки. Вказане рішення оприлюднено на офіційному сайті за адресою berezan.kiev.ua згідно з вимогами чинного законодавства.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Як убачається з матеріалів судової справи, позивачем було подано звітну податкову декларацію з плати за землю від 14.06.2017 за податковий період травень 2017 року, яка була прийнята контролюючим органом 15.06.2017 та зареєстрована за номером . Під час розрахунку суми земельного податку за травень 2017 року зазначено ставку податку в розмірі 1 відсоток від нормативно грошової оцінки - 25.684,26 грн.

Відповідачем проведено камеральну перевірку податкової декларації позивача з плати за землю за травень 2017 року, за результатами якої складено акт від 20.07.2017 №1604/12-03/04529944 та встановлено заниження грошового зобов'язання з земельного податку на 282.526,90 грн. за травень 2017 року.

На підставі акту перевірки від 20.07.2017 №1604/12-03/04529944 ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 №, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання в розмірі 282.526,90 грн. та штрафну санкцію у розмірі 141.263,45 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 07.08.2017 р. №, в порядку адміністративного оскарження подавав скаргу до ДФС України. Рішенням ДФС України від 25.10.2017 №24092/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 № було залишено без змін, а скарга ПрАТ "Березанський комбікормовий завод" без задоволення.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 №, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1. ст.76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

У даному випадку камеральна перевірка ПрАТ "Березанський комбікормовий завод" з питань повноти нарахування узгодженої суми податкового зобов'язання з земельного податку проведена Головним управлінням ДФС у Київській області саме на цих, передбачених законодавством підставах, про що складено акт камеральної перевірки від 20.07.2017 №1604/12-03/04529944. Зокрема, перевірці підлягали дані, зазначені у податковій декларації платника земельного податку від 14.06.2017 зареєстрованої за номером за податковий період - травень 2017 року, що відповідає пп. 75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України.

Податковий кодекс України не містить обмежень щодо можливості проведення камеральних перевірок податкової звітності з земельного податку. В даному випадку предметом перевірки була повнота нарахування узгодженої суми податкового зобов'язання з земельного податку, за результатами якої відповідач дійшов висновку про заниження задекларованої суми податку, що також відповідає вказаному положенню Податкового кодексу України.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Підпунктом 19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Як убачається зі змісту акта перевірки від 20.07.2017 №1604/12-03/04529944, камеральна перевірка проведена Головним управлінням ДФС у Київській області як контролюючим органом в межах своїх повноважень, а не Баришівсько-Березанським відділенням Броварської ОДПІ поза межами передбачених ст.19-3 Податкового кодексу України повноважень.

Щодо особи перевіряючого, то відповідно до наказу Головного управління ДФС у Київській області від 18.01.2017 №45 "Про прикомандирування працівників ОДПІ" головний державний інспектор відділу податків та зборів з юридичних осіб Баришівсько-Березанського відділення Броварської ОДПІ Березко Н.В. була прикомандирована до Головного управління ДФС у Київській області та проводила камеральну перевірку. Тобто, перевірка була проведена не Баришівсько-Березанським відділенням Броварської ОДПІ, а Головним управлінням ДФС у Київській області.

За таких обставин суд не вважає обґрунтованими доводи позивача про проведення перевірки неуповноваженим органом.

Судом встановлено наявність дефекту в податковому повідомленні-рішенні від 07.08.2017 №, оскільки загальна сума грошового зобов'язання зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні в розмірі "триста п'ятдесят три тисячі сто п'ятдесят вісім гривень 63 копійки" (353158,63 грн.) не відповідає сумі нарахованих податкового зобов'язання та штрафної санкції яка становить 423790,35 грн. (282526,90 грн. + 141263,45 грн.).

Суд доходить до висновку, що зазначений недолік, допущений податковим органом при оформленні податкового повідомлення-рішення, дає підстави розцінювати таке податкове повідомлення-рішення як рішення з окремим дефектом, проте наявність такого дефекту не впливає на факт доведеності складу податкового правопорушення (наприклад, постанова Верховного Суду від 06.08.2018 справа №802/1198/16-а).

Щодо висновків акту перевірки та оскаржуваного повідомлення-рішення по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Згідно з п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України передбачено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Отже, власники (користувачі) земельних ділянок зобов'язані сплачувати земельний податок, розрахований згідно із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, отриманої в установленому порядку. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.2 ст.286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України, платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Як убачається з матеріалів справи, позивач має в постійному користуванні земельну ділянку згідно з державним актом від 29.12.2001 КВ №001003. Наведена обставина сторонами визнана. Як уже вказувалось, до податкового органу ПрАТ "Березанський комбікормовий завод" подано звітну податкову декларацію з плати за землю за травень 2017 року від 14.06.2017 зареєстровану за номером із зазначенням ставки земельного податку у розмірі 1%.

Ставки земельного податку визначаються рішеннями органів місцевого самоврядування, оскільки з 01.01.2015 плату за землю віднесено до місцевих податків як одну із складових податку на майно.

Відповідно до п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01.01.16) сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 12.3.2. п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України встановлено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

За змістом пп.12.3.3. п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України передбачено, копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Відповідно до пп.12.3.4. пп.12.3. ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями): акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію (ч.5); акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч. 11); акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (ч. 12).

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 №1160-IV регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

До позову додано рішення Березанської міської ради від 23.06.2016 №136-15-VІІ, яким встановлено ставку податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної власності) - у розмірі 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

Представник відповідач пояснив, що вказане рішення Березанської міської ради від 23.06.2016 №136-15-VІІ оприлюднене на офіційному сайті Березанської міської ради (berezan.org.ua), проте будь-яких доказів такого оприлюднення не надав.

У судому засіданні, 19.12.2017, судом здійснено пошук на офіційному сайті Березанської міської ради за різними критеріями оприлюднення рішення 23.06.2016 №136-15-VІІ, проте на сайті текст рішення був відсутній. Судом було запропоновано представнику відповідача подати докази оприлюднення в наступному судовому засіданні, проте таких доказів надано не було, клопотань про їх витребування не заявлено. Представник відповідача пояс нив, що позивач повинен спростувати доводи про оприлюднення рішення 23.06.2016 №136-15-VІІ в разі його заперечення.

На думку суду, наведені норми законів України дають підстави для висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин передбачався єдиний спосіб офіційного оприлюднення актів органів місцевого самоврядування - в друкованих засобах масової інформації.

Будь-яких доказів оприлюднення вказаного рішення у друкованих засобах масової інформації в передбачений статтею 12 Податкового кодексу України строк суду не надано.

Суд вважає, що перевірити оприлюднення рішення Березанської міської ради від 23.06.2016 р. №136-15-VІІ мав відповідач перед його застосуванням для перевірки правильності нарахування місцевих податків і зборів платником податків.

Оскільки відсутні докази оприлюднення рішення Березанської міської ради від 23.06.2016 №136-15-VІІ в друкованих засобах масової інформації, яким затверджено ставку податку за земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання, то відповідне рішення органу місцевого самоврядування може застосовуватись не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, тобто не раніше 01.01.2018 року.

Щодо застосування до позивача 50% штрафних санкцій, то суд зазначає, що відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В акті перевірки від 20.07.2017 р. №1604/12-03/04529944 відсутнє будь-яке посилання на наявність повторності порушення податкового зобов'язання по земельному податку. Відповідно, висновок відповідача про застосування 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання є необґрунтованим, оскільки не доведено наявність повторності порушення податкового зобов'язання з земельного податку

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6356,86 грн. (квитанція від 17.11.2017 №898). Отже, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6356,86 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 07 серпня 2017 року №.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6356,86 (шість тисяч триста п'ятдесят шість грн. 86 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Позивач - Публічне акціонерне товариств "Березанський комбікормовий завод" (ідентифікаційний код 04529944, місцезнаходження: 07543, Київська область, місто Березань, вулиця Маяковського, будинок 12).

Відповідач - Головне управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Народного ополчення, будинок 5А)

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець