Справа № 420/5637/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5637/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.23), просить визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до пільгового стажу періоду роботи на посаді моториста теплоходу «Смілий» з 21.08.1992 року по 31.10.2012 року та зобов'язати Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46 ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 37743414) зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія НОМЕР_2, виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 25.07.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до пільгового стажу періоду роботи на посаді моториста теплоходу «Смілий» з 21.08.1992 року по 31.10.2012 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення до відповідача, а саме з 04.10.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, проте відповідачем період роботи з 21.08.1992 року по 31.10.2012 рік на посаді моториста теплоходу «Смілий» не зарахований до пільгового стажу, так як не надані документи про проведення атестації робочих місць, що разом становить 20 років 02 місяців і 11 днів. Рішенням №128 від 17.04.2018 року, яке отримано позивачем лише 08.09.2018 року (про що свідчить поштовий штемпель на конверті), у призначенні пенсії було відмовлено з підстав відсутності документів про проведення атестації робочих місць. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №128 від 17.04.2018 року протиправним, оскільки атестація робочого місця позивача не проводилась з незалежних від нього причин. Відмова відповідача є неправомірною, оскільки обов'язок проведення та відповідальність за несвоєчасне проведення атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №422 покладено на керівника підприємства, організації. Тобто, проведення атестації робочих місць на підприємстві є обов'язком адміністрації і недотримання цих вимог не може бути підставою для порушення прав та інтересів працівників. Та обставина, що працедавець не провів атестацію робочих місць, не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії, оскільки позивач фактично працював у шкідливих і важких умовах праці більш 20 років та має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах. З 1985 року за шкідливі умови праці він отримував доплату до посадового окладу, додаткову відпустку, молоко, пральний порошок та інше. Таким чином, у вказані періоди він продовжував працювати у шкідливих умовах праці. Отже, його вини у не проведенні атестації робочого місця відсутня, а право на отримання пенсії гарантовано Конституцією України

Представником Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надано до суду відзив на позов (а.с.24-26), в якому відповідач висловлює свої заперечення щодо позову та зазначає, що 04.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням ПФУ зараховано до пільгового стажу роботи заявника періоди роботи на посаді моториста т/х «Смілий» з 22.12.1987 року по 21.08.1992 року в результаті чого пільговий стаж позивача склав 4 роки 08 місяців. Період роботи на посаді моториста т/х «Смілий» з 21.08.1992 року по 31.10.2012 року управлінням ПФУ не зараховано до пільгового стажу у зв'язку з тим, що атестація робочого місця за цей період не проведена при тому, що однієї з обов'язкових умов призначення пільгової пенсії, згідно п. «б» ст.13 «Про пенсійне забезпечення», є атестація робочого місця. Також відповідач зазначає, що для призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 надав наказ від 20.04.1999 року №196 «Об утверждении результатов аттестации рабочих мест по условиям труда», відповідно до якого по результатам атестації працівникам надаються додаткові відпустки за роботу з нервовоемоційними навантаженнями та підвищеними ризиками до життя. Зазначений наказ не місить інформацію про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2. Інших наказів про проведення атестації робочих місць заявником не надано, мотивуючи тим. що атестація за професією моторист 1 та 2 класу т/х «Смілий» не проводилась, а отже і наказів немає.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачем 03.12.2018 року надано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представником відповідача 26.11.2018 року надано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління.

У зв'язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1, 04.10.2017 року звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії (а.с.27) до якої додав: довідку №СКР 8/96 від 26.09.2017 року, трудову книжку БТ-І №4790291, копію військового квитка, копію диплому (свідоцтва, атестата) про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року.

Відповідно до записів в трудовій книжці (а.с.16-17), позивач:

з 02.10.1984 року по 01.07.1985 року працював - матросом 2 класу на теплоході «Смілий»

25.11.1987 року йому присвоєно кваліфікацію моториста 2 класу суден портофлоту;

22.12.1987 року переведено мотористом 2 класу на теплоході «Смілий»;

25.08.1998 року позивачу присвоєно кваліфікацію моториста 1 класу суден портофлоту;

з 22.12.1987 року по 25.10.1988 року працював мотористом 2 класу на теплоході «Смілий»;

з 26.10.1988 року по 31.06.2000 року працював мотористом 1 класу на теплоході «Смілий»

01.06.2000 року позивачу присвоєно кваліфікацію старшого моториста теплоходу «Смілий» ВПО;

з 01.06.2000 року по 16.05.2012 року працював старшим мотористом на теплоході «Смілий»;

17.05.2012 року позивача переведено мотористом 1 класу - матросом 2 класу суден портового флоту;

з 17.05.2012 року по 31.10.2012 року працював мотористом 1 класу - матросом 2 класу суден портового флоту;

з 01.11.2012 року по 12.06.2013 року працював старшим матросом (пожежним) на теплоході «Смілий»;

12.06.2013 року звільнений в порядку переведення в Реннійський філіал державного підприємства «Адміністрація морських портів України»;

з 13.06.2013 року по 20.01.2014 року працював старшим матросом (пожежним), командиром відділення на теплоход «Смілий»;

з 21.01.2014 року по 25.02.2014 року працював старшим матросом пожежним (командир відділення) пожежного катеру «Смілий»;

з 26.02.2014 року по 25.03.2015 року працював старшим матросом пожежним (командир відділення) пожежного катеру «Смілий»;

з 26.03.2015 року по 01.06.2015 року працював мотористом 1 класу пожежного катеру «Смілий»;

01.06.2015 року назва пожежного катеру «Смілий» змінилась на пожежно-рятувальний теплохід «Смілий», на якому позивач пропрацював на попередній посаді до 19.01.2016 року;

з 20.01.2016 року по теперішній час працює старшим мотористом пожежно-рятувального судна «Смілий».

Провідним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №3 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління ПФУ в Одеській області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості відомостей зазначених у довідці «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №СКР 8/96 від 26.09.2017 року (а.с.30), за результатами якої складено Акт №8141 від 07.11.2017 року (а.с.32-33).

У висновках акту перевіряючим зазначено, що дані довідки №СКР 8/96 від 26.09.2017 року відповідають перевіреним документам (з/б а.с.32).

Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області 17.04.2018 року прийнято рішення №128, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії (а.с.14). у вказаному рішенні відповідачем зазначено, що до пільгового стажу роботи позивача зарахований період на посаді моториста теплоходу «Смілий» з 22.12.1987 року по 21.08.1992 року. Період роботи з 21.08.1992 року по 31.10.2012 року на посаді моториста теплоходу «Смілий» не зараховані до пільгового стажу так, як не надані документи на проведення атестації робочих місць. Враховуючи зазначене, пільговий стаж роботи становить 4 роки 08 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії. При цьому, відповідачем зазначено, що загальний стаж роботи позивача становить 39 років і 9 місяців.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно та безпідставно не зарахований вказаний період до пільгового стажу, а тому звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (в редакції на час звернення позивача із заявою, тобто від 01.01.2017 року).

Відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (461-2016-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З матеріалів справи судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових йому було 57 років.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах Кабінетом Міністрів України 18.11.2005 року прийнято Наказ №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі Порядок №383).

Відповідно до п.1 вказаного Порядку №383 - згідно з пунктом другим Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Список №1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 .

Суд звертає увагу, що період, який позивач просить зарахувати до пільгового стажу: з 21.08.1992 року по 31.10.2012 року.

Як встановлено судом та вбачається із записів у трудовій книжці позивача, позивач:

з 26.10.1988 року по 31.06.2000 року працював мотористом 1 класу на теплоході «Смілий»

01.06.2000 року позивачу присвоєно кваліфікацію старшого моториста теплоходу «Смілий» ВПО;

з 01.06.2000 року по 16.05.2012 року працював старшим мотористом на теплоході «Смілий»;

17.05.2012 року позивача переведено мотористом 1 класу - матросом 2 класу суден портового флоту;

з 17.05.2012 року по 31.10.2012 року працював мотористом 1 класу - матросом 2 класу суден портового флоту.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач на підтвердження пільгового стажу роботи надав належним чином оформлену трудову книжку, що містить належно оформлені записи щодо виконуваної роботи та періодів її виконання а також довідку Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» від 26.09.2017 року СКР8-96 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В спірний період роботи позивача мотористом з 26.10.1988 року по 31.10.2012 року були чинні Списки робіт, виробництв, професій, посад, показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема: Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СССР №10 від 26.01.1991 року, де в підрозділі « 23003000 Морской и речной флот» розділу « 23000000 XXVIII Транспорт», за номером 706 зазначено посаду «мотористы всех наименований» та Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів 16.01.2003 року №36, в якому в підрозділі «Морський і річковий флот» розділу XXVIII «ТРАНСПОРТНІ ПОСЛУГИ» зазначено посади «мотористи 28.3-4в».

Відповідно до довідки Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» від 26.09.2017 року СКР8-96, позивач в період з 22.12.1987 року по 07.06.2005 року виконував роботи на посаді моториста, яка відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 16.01.2003 року №36, розділ 28.3-4в відноситься до посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З урахуванням зазначеного, посада, на якій позивач працював протягом спірного періоду, який відповідачем не враховано до пільгового стажу, передбачена Списками №2, які були чинні на період, коли позивач займав вказані посади, а також про вказаний період роботи на відповідній посаді міститься запис в трудовій книжці позивача, тому суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у відзиві на той факт, що посада моториста матроса не передбачена Списком №2 та посада моториста не підтвердилась первинними документами.

Щодо проведення атестації робочих місць.

Пунктами 4, 4.2, 4.5 Порядку №383 передбачено, що проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до положень п.1-4 Порядку проведення атестації робочих місць атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.7 Порядку проведення атестації робочих місць, атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 Порядку проведення атестації робочих місць).

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку (п.9 Порядку проведення атестації робочих місць).

Відповідно до п.10 Порядку проведення атестації робочих місць результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначеного, можна зробити висновок, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Тобто, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таким чином, проведення атестації робочих місць при виконанні робіт зі шкідливими умовами праці після 21.08.1992 року є обов'язковою умовою для зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 23.01.2017 року у справі №732/2003/14, від 30.01.2018 року у справі №506/384/17, від 27.02.2018 року у справі №489/1613/17.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а тому суд відмовляє у їх задоволенні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1);

Відповідач: Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, (, 68609, Одеська обл., м.Ізмаїл, вул.Кишинівська, 46).

Суддя П.П. Марин

.