Справа № 676/7576/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/7576/18

Головуючий у 1-й інстанції: Вдовичинський А.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

09 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2018 року (повний текст виготовлено 29 листопада 2018 року в м. Кам'янець-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 06.11.2018 звернувся із адміністративним позовом до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в якому просив скасувати постанову серії ДП18 №088567 від 25.10.2018 про накладення на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП в сумі 425 грн., провадження у справі закрити та стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2018 позов задоволено повністю.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 088567 від 25.10.2018 винесену поліцейським Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що позивачем не було надано, а судом І інстанції не було встановлено жодних доказів його невинуватості. Також вказав, що конверт із відбитком печатки, яка підтверджує дату направлення позову до суду відповідачу не надано.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказав про правомірність рішення суду першої інстанції, також вказав, що доводи апеляційної скарги відповідача є неналежними та необґрунтованими.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

25.10.2018 поліцейським Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №088567 від 25.10.2018 відносно позивача згідно якої водій ОСОБА_2 25.10.2018 о 13:55 на автодорозі Гусятин-Підгайці-Сатанів, керував транспортним засобом Volkswagen LT 35, держ. № НОМЕР_1, без увімкнених фар ближнього світла за межами населеного пункту, чим порушив п.9.8 ПДР України. Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість у вчиненні позивачем адміністративного правопорушення по ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, відповідно, адміністративне стягнення накладено не правомірно, тому постанова є не законною і її слід скасувати із закриттям провадження у адміністративній справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 9.8 ПДР вказано, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з порушенням ПДР, а саме, за керування автомобілем із не увімкненим ближнім світлом фар.

При цьому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження від 20.12.2018 апелянту запропоновано було надати докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапис із зафіксованим вчиненням позивачем вищевказаного правопорушення.

Проте, вказаної вимоги апелянт не виконав, доказів які б підтверджували правомірність прийнятої постанови про адміністративне правопорушення суду не надано.

Згідно відзиву на адміністративний позов, внаслідок обмеження технічної можливості зберігання відеозапису із зафіксованим фактом порушення реєстратором бортової камери поліцейського автомобіля, вказаний відеозапис було видалено.

Статтею 77 КАС України вказано, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2).

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту п. 9.8 ПДР відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення тощо.

Проте, згідно з матеріалами справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, апелянтом не надано.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стосовно доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду слід вказати, що оскаржувана постанова прийнята 25.10.2018, строк звернення до суду слід відраховувати з наступного дня після дати прийняття відповідної постанови, тобто з 26.10.2018, тому останнім днем звернення до суду є 04.11.2018. Враховуючи, що 04.11.2018 є вихідним днем, останнім днем слід рахувати 05.11.2018. Згідно штрих-коду на конверті відправлення даний позов передано позивачем до відділення поштового зв'язку 05.11.2018, тобто в межах 10 денного терміну визначеного ст. 286 КАС України. В подальшому, після надходження даного позову до суду його було зареєстровано та проставлено печать із датою реєстрації 06.11.2018. Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем дотримано строку звернення до суду з даним позовом.

Відносно доводів скаржника про відсутність відомостей про надсилання відповідачеві доказу у вигляді копії конверта із печаткою слід вказати, що вказаний конверт не є доказом по суті справи та не вказаний додатком до адміністративного позову, оскільки ним адміністративний позов надсилався до суду першої інстанції, а тому його копія із відбитком печатки та штрих-коду не могла бути долучена до позову для направлення відповідачу.

Отже, враховуючи, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.