Справа № 753/4306/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2018 року № 753/4306/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Лівобережного об"єднання пенсійного фонду України про:

- визнання дій Лівобережного обєднанего управління Пенсійного фонду України в місті Києві з відмови Позивачу (ОСОБА_1) у зарахуванні періоду роботи з 2 лютого 1987 року по 31 грудня 1990 року (включно) до пільгового (кратного) стажу та перерахунку пенсії неправомірними;

- зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва області здійснити перерахунок пенсії Позивача (ОСОБА_1) з урахуванням кратності 1 рік за 1 рік 6 місяців додаткового пільгового стажу за період з 02 лютого 1987 року по 31 грудня 1990 року (включно) з 01 листопада 2016 року;

- зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провадити щомісячні виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2016 року, з виплатою заборгованості, що утворилася.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22.03.2018р. справу №753/4306/18 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2018 року суддею Амельохіним В.В. прийнято справу №753/4306/18 до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Одночасно вказаною ухвалою суду допущено заміну сторони у справі №753/4306/18 Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві (м. Київ, 02225, вул. Каштанова, 8) на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ).

03.07. 2018 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надано відзив на позов.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні періоду роботи з 02 лютого 1987 року по 31 грудня 1990 року (включно) до пільгового (кратного) стажу та перерахунку пенсії, оскільки факт того, що ОСОБА_1 в даний період працювала в районі Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою, архівною довідкою, тощо.

У поданому до суду відзиві, відповідач заперечує проти адміністративного позову та просить відмовити в його задоволення з підстав того, що оскільки у позивача за період з 02 лютого 1987 року по 31 грудня 1990 року відсутні строкові трудові договори, у Управління пенсійного фонду відсутні правові підстави для застосування караного обчислення трудового стажу.

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком з 04.09.2016 року.

У зв'язку з роботою у районах Крайньої Півночі, ОСОБА_1 зверталася до управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про включення додаткового стажу та перерахування пенсії.

Зокрема, на звернення позивача від 11.10.2016 року, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький відділ) листом від 10.01.2016 року № 17402/14/Я-1248 позивача повідомлено, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують роботу по договору до 01.01.1991 року, відсутні підстави для зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 02.02.1987 по 09.08.1988 року, з 03.04.1989 по 01.01.1991 року. Також повідомлено, що позивач маєте право для розрахунку пенсії врахувати заробітну плату за 60 місяців роботи в районах Крайньої Півночі починаючи з 01.04.1989 по 22.08.1996 року, але без врахування районного коефіцієнта та північної надбавки.

В подальшому, звернення від 10.01.2017 року, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький відділ) листом від 24.01.2017 року № 1392/14/Я-35 позивача повідомлено, що згідно уточнюючої довідки відсутня інформація про укладення договорів. Одночасно повідомлено, що позивачу зараховано до страхового стажу період роботи з 05.02.1987 по 04.02.1988 року. Страховий стаж становить 38 років 8 місяців 20 днів. Сума пенсії із урахуванням заяви від 10.01.2017 року та вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2017 року становить 7 013, 01 грн.

Також листом від 08.02.2017 року за № 2975/02/Я-79 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивача повторно повідомлено, що період роботи з 05.02.1987 по 04.02.1988 року зараховано до страхового стажу та на підставі вказаного об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький відділ) проведено перерахунок пенсії. Також було повідомлено, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні відомості, що підтверджують факт укладання строкового трудового договору за періоди роботи в районах Крайньої Півночі, тому ці періоди зараховані до страхового стажу в календарному обчисленні.

Незгода з вказаними діями що не проведення повного перерахунку та не включення до страхового стажу період роботи з 05.02.1987 по 04.02.1988 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п. п. 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20).

Відповідач, як випливає із матеріалів справи не заперечує той факт, що позивач дійсно працював в період з 2 лютого 1987 року по 31 грудня 1990 року в районах Крайньої Півночі.

При цьому, заперечує можливість його зарахування до пільгового стажу, посилаючись на відсутність укладеного строкового трудового договору.

Водночас суд критично оцінює такі посилання представника відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено, що тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі" від 01.08.1945 року, "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960 року та "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 року, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затверджений постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі"від 10.02.1960 року, постанови Ради Міністрів СРСР № 148від 10.02.1960 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом "д" статті 5 цього Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" постановлено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, при умові укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно абз. 2 п. 5 Прикінцевих положень № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 року постановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" з п'яти до трьох років.

Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС №520/П-28 від 16.12.1967 року, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 року, надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960 року, постанови Ради Міністрів Союзу РСР "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР" від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" №148 від 10.02.1960 року, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 року.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року.

При цьому, питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

З 01 січня 1992 року по 31 грудня 2001 року на території РФ діяв Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20 листопада 1990 року № 340-1, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі.

У відповідності до ч.4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788 у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з ч.2 ст.6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2,3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей же стаж повинен враховуватись щодо цієї людини і в Україні. Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Суд повторно звертає увагу, що спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018 року.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача наявні записи, що позивач з 02 лютого 1987 року по 09.08.1988 року працював в Ноябрському районному комітеті профспілок працюючих нафтової і газової промисловості на посаді інструктора по соціальному страхуванню. Вказаний факт також підтверджується Архівною довідкою Управлінням по справах архівів Тюменської області від 05.12.2006 року № 4585.

Також з наданих позивачем документів, а саме архівної виписки від 05.12.2016 року № 4585/1, судом вбачається, що згідно постанови Ради Міністрів СССР від 10.11.1967 року № 1029, Тюменская область - Ямало - Ненецкий национальный округ відноситься до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які поширюється дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року та від 26.09.2967 року про пільги для осіб, які працюють у цих районах і місцевостях.

Також з записів трудової книжки, судом встановлено, що з 03.04.1989 року по 31.12.1990 рік працював в Будівному управління № 2 Спеціалізованого будівничо-монтажного тресту № 1 Головного управління по будівництву підприємств нафтової і газової промисловості Міністерства будівництва підприємств нафтової і газової промисловості СССР на посаді бухгалтера 2 категорії.

Факт перебування позивача на вказаній посаді у вказаний період підтверджується архівною випискою відділу по справах архівів адміністрації міста Ноябрьська із документів підприємства, що ліквідувалося від 08.11.2016 року № Я-50: особистою карточкою № 13 та довідкою по заробітній платі.

Таким чином, стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі за трудовим договором підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці та становить більше 3 років.

При цьому, суд звертає увагу, що необхідність подання саме трудового договору для пільгового розрахунку трудового стажу на роботі в районах Крайньої Півночі, суперечить вимогам діючого законодавства.

Вирішуючи питання про дату, з якої слід зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, пенсія за віком позивачу призначена з 04 вересня 2016 року.

Як було зазначено вище, органом пенсійного фонду позивачу зараховано до страхового стажу період роботи з 05.02.1987 по 04.02.1988 року.

У той же час, період роботи з 05.02.1988 року по 09.08.1988 року в Ноябрському районному комітеті профспілок працюючих нафтової і газової промисловості на посаді інструктора по соціальному страхуванню зараховано не було, так само як і не було зараховано період у роботи з 03.04.1989 року по 31.12.1990 рік в Будівному управління № 2 Спеціалізованого будівничо-монтажного тресту № 1 Головного управління по будівництву підприємств нафтової і газової промисловості Міністерства будівництва підприємств нафтової і газової промисловості СССР на посаді бухгалтера 2 категорії.

Таким чином, спірні правовідносини щодо виплати позивачу пенсії за віком, без зарахування в кратному обчисленні пільгового стажу роботи мають триваючий характер з 04 вересня 2016 року по дату розгляду справи судом, що свідчить про триваюче порушення права позивача.

За наведених обставин, для відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача слід зобов'язати відповідача зарахувати періоди роботи з 05.02.1988 року по 09.08.1988 року в Ноябрському районному комітеті профспілок працюючих нафтової і газової промисловості на посаді інструктора по соціальному страхуванню зараховано не було, так само як і не було зараховано період у роботи з 03.04.1989 року по 31.12.1990 рік в Будівному управління № 2 Спеціалізованого будівничо-монтажного тресту № 1 Головного управління по будівництву підприємств нафтової і газової промисловості Міністерства будівництва підприємств нафтової і газової промисловості СССР на посаді бухгалтера 2 категорії та здійснити перерахунок пенсії з 04 вересня 2016 року.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, про протиправність дій відповідача, які полягали у неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій, щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії з урахуванням страхового стажу у пільговому обчислені як для осіб, працюючих в місцевостях, прийнятих до районів Крайньої Півночі.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.ст 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за результатами розгляду вказаної справи дійшов висновку, що позовна заява позивачем була подана після закінчення строків, установлених законом, втім враховуючи, що спірні правовідносини мають триваючий характер з 04 вересня 2016 року по дату розгляду справи судом, що свідчить про триваюче порушення права позивача, підстав для залишення позовної заяви без розгляду немає.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 02068, АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 05.02.1988 року по 09.08.1988 року та з 03.04.1989 року по 31 грудня 1990 року (включно) до пільгового (кратного) стажу та перерахунку пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) період роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 05.02.1988 року по 09.08.1988 року та з 03.04.1989 року по 31 грудня 1990 року (включно) та провести перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення - з 04 вересня 2016 року, на пільгових умовах, з урахуванням проведених виплат.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 02068, АДРЕСА_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін