Справа № 569/18897/18
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Ющук О.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу № 569/18897/18 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду суду із адміністративним позовом до поліцейського капрала поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови, в якому просить визнати протиправними дії відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 633041 від 30 вересня 2018 року, відносно нього за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати.

В обґрунтування позову посилається на те, що не порушував ОСОБА_4 дорожнього руху, виконував всі їх вимоги, зокрема про обгін. В адміністративній справі відсутні будь-які фактичні дані, які б могли підтвердити факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Також, при винесенні постанови були грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та посадовою особою відповідача проігноровані норми чинного законодавства.

Вважає, що вказана вище постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КпАП України, необґрунтовано, упереджено, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище адміністративним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 грудня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду надав відзив, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає, на підтвердження правомірності своїх дій долучив відео-фіксацію з місця події, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази по справі, оглянувши матеріали фіксації правопорушення, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 30 вересня 2018 року поліцейським капралом поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 633041 відносно позивача.

Як зазначено у оскаржуваній постанові 30 вересня 2018 року позивач, керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent », д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в межах с. Панталія Дубенського району здійснив обгін ближче ніж за 50 м до пішохідного переходу, чим порушив п.п.14.6 в, ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно п. 14.6 а, в ОСОБА_4 дорожнього руху обгін заборонено: на перехресті, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як слідує з позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, який стверджує, що порушення зазначене в оскаржуваній постанові не вчиняв.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП не визнавав, про що повідомив інспектора поліції.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Надаючи оцінку належності і допустимості наданим відповідачем в якості доказу відео-файлам: «» та відео 2018-12-06_11-29-44, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, позначеному написом, судом відзначається, що зазначені файли містять записи з нагрудних відео-реєстраторів працівників поліції та на них зафіксовано факт складання оскаржуваної постанови. На відеозаписі саме порушення зафіксоване не було, і взагалі неможливо встановити , що це транспортний засіб, який належить ОСОБА_1, оскільки державного номерного знаку транспортного засобу не видно, а тому із нього неможливо встановити чи порушував позивач ОСОБА_4 дорожнього руху та суд дійшов висновку про те, що вказані записи не обґрунтовують обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: не є даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа відповідач поліцейський капрал поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області встановив порушення вимог п. «в» п. 14.6 ОСОБА_4 дорожнього руху та прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його (адміністративному правопорушенні) вчиненні або інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з відео нагрудних боді камер інспектора відсутня фіксація вимірювальними засобами відстані відповідно п. 14.6 а, в ОСОБА_4 дорожнього руху обгін заборонено: на перехресті, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Надаючи правову оцінку відеозапису, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, суд встановив, що автомобіль, схожий на автомобіль позивача дійсно здійснив обгін. при цьому, ідентифікувати марку автомобіля та державний реєстраційний номерний знак не виявилося можливим.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року, справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/990/29775/18.

Отже, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

З огляду на зазначене, беручи до уваги твердження позивача про те, що він, 30.09.2018 року «Hyundai Accent », д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в межах с. Панталія Дубенського району здійснив згідно правил дорожнього руху маневр обгін транспортного засобу, а саме автоцистерни, при цьому жодних порушень ПДР України ним допущено не було, при цьому, зазначені твердження позивача не спростовані відповідачем шляхом надання суду належних та допустимих доказів, постанова серії ЕАБ № 633041 від 30.09.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень - поліцейським ОСОБА_2 не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем вимог п. «в» п. 14.6 ОСОБА_4 дорожнього руху та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення та відеофіксації нагрудної відеокамери патрульного поліцейського не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог ОСОБА_4 дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач капрал поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та у порушенні ним (позивачем) вимог п.п. «в» п. 14.6 ОСОБА_4 дорожнього руху, зокрема, як зазначено у постанові серія серії ЕАБ № 633041 від 30.09.2018 року про те, що порушення ОСОБА_1 ОСОБА_4 дорожнього руху виразилося у здійсненні обгону ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до такого висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відповідачем відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Судом встановлено, що у оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності невірно зазначено місце вчинення правопорушення та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №633041 від 30.09.2018 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови задоволити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 633041 від 30 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Восьмий апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2. Адреса проживання6 ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 56. кв. 11.

Відповідач - поліцейський капрал поліції ОСОБА_2 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина