Справа № 405/3293/18
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/3293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дерев'янко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 2 УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, третя особа УПП у Кіровоградській області ДПП, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВР № 193360 від 17.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн за порушення пп. 8.4 в) ПДР України за те, що він, керуючи транспортним засобом FIAT NUOVO DOBLO, номерний знак ВА4794BС, в м. Кропивницькому по вул. Велика Перспективна, 60 здійснив зупинку/стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». В обґрунтування позову вказав, що 17.05.2018 року, близько 10:15 год, рухаючись у справах на службовому автомобілі разом з менеджером по персоналу ОСОБА_3 в м. Кропивницький по вул. Велика Перспективна, останній стало зле та знудило, оскільки закачало в дорозі. Внаслідок цього, позивач прийняв рішення здійснити вимушену зупинку в зоні дії знак 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки надалі рухатись було неможливо через стан пасажира. Вказує, що зупинка була здійснена з дотриманням вимог ПДР стосовно вимушеної зупинки та не створювала жодних перешкод для інших учасників дорожнього руху. Через декілька хвилини до автомобіля позивача підійшли поліцейські та повідомили, що стосовно нього буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що його письмові пояснення були прийняті після винесення постанови, та не було надано можливості подати пояснення свідка ОСОБА_3, погане самопочуття якої і стало причиною зупинки транспортного засобу. Зазначає, що в ПДР передбачено можливість вимушеної зупинки, час якої супроводжується ввімкненою аварійною сигналізацією, і яка при цьому характеризується уникненням перешкод для руху транспорту та не повинна бути довготривалою. Вважає, що дана постанова є незаконною, викладені в ній обставини не відповідають дійсності, складена з порушенням вимог КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в пятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Розяснено необхідність одночасного надіслання відзиву суду та копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

11.06.2018 року до суду надано відзив на позовну заяву в якому відповідач вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних та допустимих доказів, якими мотивує обставини викладені в позовній заяві. Зазначив, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, він (відповідач) оцінив всі обставини справи та докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач не надав жодних доказів як на підставу своїх заперечень щодо відсутності в його діях порушень ПДР України, з чого можна було б зробити висновок, що його (відповідача) дії, як поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконними. Постанова складена з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395). Під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 було розяснено його права і обовязки, що підтверджується особистим підписом позивача в постанові. А також повідомив, що до суду надіслано як доказ по справі відеофіксацію з місця адміністративного правопорушення від 17.05.2018 року, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор. Оскільки доказів які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 8 КАС України, згідно з якою усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно з якою розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР № 193360 від 17.05.2018 року, складеної поліцейським роти № 2 УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, 17.05.2018 року о 10:15 год. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом FIAT NUOVO DOBLO, номерний знак ВА4794BС, в м. Кропивницькому по вул. Велика Перспективна, 60, здійснив зупинку/стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.4. в) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Згідно із п. 3.34 Розділу 33 ПДР України знак «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Суду не надано доказів надіслання відзиву та доданих до нього документів, а також відеозапису, які було надано відповідачем, іншим учасникам справи.

Згідно з п. 9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи наведені норми закону, суд не бере до уваги відзив на позовну заяву та наданий відеозапис, зроблений за допомогою нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора, в зв'язку з відсутностю підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ч. 3 цієї статті постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 9 цієї статті постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

В порушення вимог зазначеної статті оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчинення позивачем адміністративного правопорушення від 17.05.2018 року та підпису посадової особи, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не було надано суду матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова була винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без доказової бази, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

За наведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у звязку з чим постанова складена 17.05.2018 року поліцейським роти № 2 УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 193360 від 17.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-246, 250, ст. 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (25009, АДРЕСА_1) до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (25030, м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22 Б) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 193360 від 17.05.2018 року, винесену поліцейським роти № 2 Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 ОСОБА_2 України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеннядо суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда В.В. Драний