Справа № 826/8850/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2018 року № 826/8850/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у письмову провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №8104 від 12 квітня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ з 28 вересня 2017 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 22 вересня 1986 року по 28 вересня 2007 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну шкоду у розмірі 65000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він досяг 54-річного віку, має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 відповідно до абзацу 1 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Під час звернення до відповідача за призначенням пенсії ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, рішенням комісії при Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві від 12 квітня 2018 року № 8104 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 через відсутність на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку. Позивач вважає відмову відповідача протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» утворено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, шляхом злиття Правобережного, Лівобережного та Центрального об'єднаних управлінь Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Тому, є наявний факт правонаступництва, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, в той же час направив відзив, в якому заперечив проти позову. В даному відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, мотивуючи відсутністю правових підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на посадах, віднесених до Списку №1, з 22 вересня 1986 року по 21 серпня 1991 року. Зазначив, що позивачем не було надано до Управління необхідні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства. Не надано документів, що підтверджують роботу на посаді, передбаченій, відповідним списком, затвердженим відповідно до вимог чинного на той момент законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 28 вересня 2017 року, на момент звернення досяг 54-річного віку, має загальний стаж роботи 34 роки, у тому числі стаж на роботах з особливо шкідливими умовами праці, який складає 31 рік, тому ОСОБА_1 набув права на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 28 вересня 2017 року, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підтвердження факту наявності підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах надав наступні документи:

- копію довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27 вересня 2017 року №343;

- копію листа Державної установи «Інститут фармакології та токсикології Національної академії медичних наук України» Національної академії медичних наук України від 15 лютого 2018 року №50 з додатками;

- копію листа Державної установи «Інститут фармакології та токсикології Національної академії медичних наук України» Національної академії медичних наук України від 14 березня 2018 року №77;

- довідку щодо зміни назви Державної установи «Інститут фармакології та токсикології Національної академії медичних наук України» від 27 вересня 2017 року №30;

- копію трудової книжки.

Проте, 12 квітня 2018 року рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю пільгового стажу.

Вважаючи таку відмову ПФУ протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту Закон) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

При цьому, за правилами застосування Списку № 1, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31 грудня 1991 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01 січня 1992 року або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11 березня 1994 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11 березня 1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16 січня 2003 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Записами у трудовій книжці позивача, а також довідкою від 27 вересня 2017 року №343, виданою Державною установою «Інститут фармакології та токсикології Національної академії медичних наук України» Національної академії медичних наук України, підтверджується період роботи позивача з 22 вересня 1986 року по 21 серпня 1991 року на посаді ветлікаря та завідуючого віварію, повний робочий день знаходився і приміщеннях та працював з тваринами, на яких досліджувались шкідливі спецречовини групи «А» та «В».

Дані посади передбачені Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, а саме абзацом 1 підпунктом 9 пункту 1 розділу ХІІІ «Химическое производство», «Рабочие и инженерно-технические работники, занятые полный рабочий день в цехах, производствах (на правах цехов) и отдельных установках нижеперечисленных производств синтетических жирных кислот и спиртов, синтетических витаминов. Работники, занятые в спецпроизводствах (включая очистку цистерн, емкостей, мойку, ремонт и обработку тары по спецпроизводствам и из-под токсических веществ) и в лабораториях с химическими спецвеществами. Рабочие, мастера и старшие мастера цехов, занятые на ремонте, профилактике и обслуживании технологического оборудования (кроме электрооборудования, контрольно-измерительных приборов и вентиляции), коммуникаций, дегазации производственной канализации и тоннелей в вышеперечисленных производствах и цехах.

В той же час дані посади передбачені Списком №1, затвердженим постановою КМСРСР від 26 січня 1991 року №10, пункт 1 підрозділу 1080А010, розділу 1080А00-17541 «Рабочие, руководители и специалисты предприятий химической и нефтехимической отрасли промышленности, занятые полный рабочий день в нижеперечисленных производствах и работах Активированного угля (*): алюмогеля; аэрогеля; альдегидов и их производных; аминов, их соединений; аммиака (включая газовое сырье); активированного пиролюзита; асбовинила; белой сажи; брома, его соединений; ванадиевых и сурьмяных соединений; выплавки серы».

Тому, посади, які обіймав позивач - належать до посад за Списком № 1, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до пільгового при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі - Наказ №383) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.5 Наказу №383 якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

У зв'язку з тим, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження факту проведення атестації посад, які він обіймав, у зв'язку з цим до пільгового стажу підлягають зарахуванню наступні періоди роботи:

- з 22 вересня 1986 року по 26 грудня 1991 року - на посаді ветлікаря та завідуючого віварію; (5 роки 3 місяці, 4 дні)

- з 26 грудня 1991 року по 21 серпня 1992 року - на посаді завідуючого віварію; (7 місяців 25 днів).

Загальний пільговий стаж складає 5 років 10 місяців 29 днів.

Відповідно до абзацу 4 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків.

У зв'язку з вищенаведеним, позивач має загальний стаж 34 роки, в тому числі 5 років 10 місяців 29 днів пільгового стажу, а тому при зверненні 28 вересня 2017 року до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві мав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним і скасування рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №8104 від 12 квітня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Головного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 22 вересня 1986 року по 28 вересня 2017 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вирішення питань що призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Крім того, позивачем до суду не надано доказів в підтвердження факту проведення атестації робочих місць, у Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, а тому стаж роботи з 21 вересня 1992 року до пільгового стажу не може бути зараховано.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання Головного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити йому пенсію є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

В той же час, суд вважає за доцільне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, які викладенні у даному рішенні.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві моральної шкоди у розмірі 65000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 65000,00 грн. є необґрунтованою, оскільки розмір суми відшкодування моральної шкоди та характер моральних чи фізичних страждань, приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, або інших негативних явищ, заподіяних їй саме незаконними діями з боку відповідачів позивачем жодним доказом не доведений.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приписами частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції про сплату від 17 травня 2018 року №0.0..1, ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн., який, з огляду на задоволення позовних вимог частково, підлягає присудженню на користь позивача у розмірі 234,93грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06.07.2015 року у справі «Заїченко проти України»).

На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію квитанції від 03 травня 2018 року №0.0..1 на суму 7500,00 грн., оригінал Ордеру серія КВ №411993 та попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, підписаний лише представником позивача ОСОБА_2

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи викладене суд вважає доведеними витрати позивача на отримання правової допомоги у зв'язку зі зверненням до суду і з огляду на часткове задоволення позовних вимог вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 2500,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р №8104 від 12 квітня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, які викладенні у даному рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04070, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (04212, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 234,93 грн. сплаченого судового збору та 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко