Справа № 1440/2096/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 р. № 1440/2096/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: Коробочкіної Л.Л., Марченко В.О.,

представника третьої особи 2:Українець С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:ОСОБА_5, АДРЕСА_1
до відповідача:Міністерства юстиції України, вул.Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський готельно-ресторанний комплекс «Олександрівський» , вул. Нікольська, 25/1, м. Миколаїв, 54030 Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський», вул. Нікольська, 25, м. Миколаїв, 54030 Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Карцева Наталія Олександрівна, АДРЕСА_2 ОСОБА_7, АДРЕСА_3

про:визнання протиправним та скасування наказу від 17.08.2018 № 2678/5,

ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (надалі - Міністерство або відповідач) від 17.08.2018 № 2678/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким було задоволено скаргу акціонера (власника корпоративних прав) ПАТ «Українська інноваційна компанія» ОСОБА_7. від 26.06.2018 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2018 № 39384052, № 39384766, від 27.01.2018 № 39387757, № 39387652, прийняті приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Карцевою Н.О., і внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів, внесених на підставі цих рішень.

В якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5 вказала Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський готельно-ресторанний комплекс «Олександрівський» (надалі - Комплекс або третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» (надалі - Центр або третя особа 2), приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Карцеву Наталію Олександрівну (надалі - нотаріус або третя особа 3); в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_7 (надалі - третя особа 4).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 вказала на невідповідність наказу вимогам Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952) та нормам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» (надалі - Порядок № 1128). За твердженнями позивача, відповідач не повідомив її про час та місце розгляду скарги, не надав копії скарги та доданих до неї документів. Крім того, на думку ОСОБА_5, Міністерство, шляхом скасування рішень приватного нотаріуса, задовольнило скаргу особи, права якої цими рішеннями не були порушені.

У поясненнях (т. спр. 1, арк. 43-48, 39-40, 50-55) Комплекс, Центр і Нотаріус підтримали позицію ОСОБА_5

У відзиві на позовну заяву (т. спр. 1, арк. 97-111) Міністерство зазначило, що Нотаріус, всупереч положенням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Порядок № 1127) та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (надалі - Порядок № 1141), не здійснила відповідних пошуків щодо наявності обтяжень, що і стало підставою для задоволення скарги ОСОБА_7 та скасування рішень про державну реєстрацію прав. Відповідач також заперечив доводи ОСОБА_5 щодо недотримання Міністерством Порядку № 1128.

ОСОБА_7 пояснень щодо позову ОСОБА_5 не надав.

Позивач подала відповідь на відзив (т. спр. 2, арк. 60-65); відповідач - заперечення на відповідь на відзив (т. спр. 2, арк. 104-109). Крім того, позивач подала пояснення на заперечення відповідача (т. спр. 2, арк. 117-120).

В судовому засіданні представники позивача і Комплексу вимоги адміністративного позову підтримали, представники відповідача проти позовних вимог заперечували.

Центр подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника (т. спр. 2, арк. 67).

Нотаріус і ОСОБА_7 про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, проте правом участі в судовому засіданні не скористалися.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи 1, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до викладеного у позові, 26.01.2018 ОСОБА_8 вийшла зі складу учасників Центру, в зв'язку з чим Центр, згідно з частиною другою статті 148 Цивільного кодексу України, передав їй у власність за актом приймання-передачі об'єкти нерухомого майна.

26.01.2018 Нотаріус, за результатами розгляду відповідних заяв позивача (реєстраційні номери 26470471 та 26470845), прийняла рішення (індексний номер 39384766) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_4 (номер запису про право власності - 24556231), та рішення (індексний номер 39384052) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про право власності - 24555564), надалі - Рішення від 26.01.2018 (т. спр. 1, арк. 13, 14).

27.01.2018, як вказано у позові, ОСОБА_5 увійшла до складу учасників Комплексу і внесла зазначені об'єкти нерухомого майна до статутного капіталу Комплексу.

27.01.2018 Нотаріус, за результатами розгляду відповідних заяв Комплексу (реєстраційні номери 26474413 та 26474470), прийняла рішення (індексний номер 39387652) про державну реєстрацію права власності Комплексу на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_4 (номер запису про право власності - 24559032), та рішення (індексний номер 39387757) про державну реєстрацію права власності Комплексу на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про право власності - 24559131), надалі - Рішення від 27.01.2018 (т. спр. 1, арк. 15, 16).

26.06.2018 до Міністерства надійшла скарга «акціонера (власника корпоративних прав) Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» ОСОБА_7, в якій він просив скасувати Рішення від 26.01.2018, від 27.01.2018 та відновити записи в Державному реєстрі прав, що існували до внесення незаконних реєстраційних дій.

17.08.2018 Міністерство видало наказ № 2678/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» (надалі - Наказ, т. спр. 1, арк. 17), яким, з посиланням на частини другу, п'яту статті 26, підпункт «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону № 1952, пункт 12 Порядку № 1128, задовольнило скаргу ОСОБА_7, скасувало Рішення від 26.01.2018, від 27.01.2018 із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування записів, внесених на підставі цих рішень.

Підставою у Наказі зазначений висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (створення якої передбачено пунктом 2 Порядку № 1128) від 31.07.2018 за результатами розгляду скарги акціонера (власника корпоративних прав) публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» ОСОБА_7 від 26.06.2018, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 20610-33018 (надалі - Висновок, т. спр. 2, арк. 48-52).

Згідно з Висновком «… приватним нотаріусом Карцевою Н.О., при прийнятті нею оскаржуваних рішень … та розгляді … заяв … всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав, а саме: статей 10, 18, пункту 12 Порядку № 1127, пункту 10 Порядку № 1141 не здійснила пошук відомостей про власників Об'єктів, а саме ТОВ «МБЦ «Олександрівський» та ОСОБА_5, який згідно з доданими до групи заяв 1 і 2 документами відчужували право власності на Об'єкти …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Частиною першої статті 37 Закону № 1952 встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України, як вказано у частині другій статті 37, розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також, коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її права відповідною дією чи бездіяльністю (частина третя статті 37).

Вимоги до скарги встановлені частиною п'ятою статті 37. Так, скарга подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

7) до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порідку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Відповідно до викладеного у скарзі ОСОБА_7 від 26.06.2018 (надалі - Скарга, т. спр. 1, арк. 122-126), 04.02.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер Іван Анатолійович, у виконавчому провадженні ВП № 50016987 з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 23.04.2015 у справі № 915/938/13, наклав арешт на все майно, що належить Центру, у межах суми стягнення - 16 733 723,52 грн. (надалі - Постанова про арешт, т. спр. 1, арк. 138-139). За таких обставин, за твердженнями ОСОБА_7, зареєстрований Нотаріусом перехід прав є незаконним.

В обґрунтування того, що Рішеннями від 26.01.2018, від 27.01.2018 були порушені його права, ОСОБА_7 вказав, що він є власником 51 000 акцій ПАТ «Український інноваційний банк», найменування якого, відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів від 13.07.2016, було змінено на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

До Скарги ОСОБА_7, крім копії Постанови про арешт, додав, зокрема:

копію наказу господарського суду Миколаївської області від 23.04.2015 у справі № 915/938/13 про стягнення з Центру на користь Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» коштів за кредитними договорами та витрат на сплату судового збору (надалі - наказ № 915/938/13, т. спр. 1, арк. 133);

копію постанови від 04.02.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП № 50016987 з виконання наказу № 915/938/13 (т. спр. 1, арк. 134-135);

копію постанови від 12.01.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 55511477 з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 26.12.2017 у справі № 915/1388/16 про стягнення з Центру на користь Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» процентів за користування грошовими коштами, 3% річних, інфляційних втрат та судового збору (т. спр. 1, арк. 135-136);

копію постанови від 13.05.2017 про зміну назви сторони виконавчого провадження ВП № 50016987, а саме - стягувача: з Публічного акціонерного товариства «Укрінком» на Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (т. спр. 1, арк. 136-137);

копію постанови від 16.01.2018 про об'єднання виконавчих проваджень ВП № 50016987, ВП № 55511477 у зведене виконавче провадження ВП № 55557832, стягувачем в якому є Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (т. спр. 1, арк. 137-138).

Відповідно до абзацу другого частини п'ятої статті 15 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404), у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Доказів на підтвердження того, що державний виконавець змінив найменування сторони (стягувача) у виконавчому провадженні ВП № 50016987 - Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» на Публічне акціонерне товариство «Укрінком», матеріали справи не містять.

Як вказано вище, ОСОБА_7 обґрунтував своє звернення зі Скаргою тим, що він є акціонером Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк». На підтвердження цього була додана, як вказано у Скарзі, «копія реєстру власників цінних паперів ПАТ «Український інноваційний банк» (9)». Згідно з цим документом (т. спр. 1, арк. 130-131), станом на 21.10.2015 ОСОБА_7 був власником 5 100 простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» номіналом 0,01 грн., та відсоток належних ОСОБА_7 акцій складав 0,0001 у статутному капіталі.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 на момент прийняття Нотаріусом Рішень від 26.01.2018, від 27.01.2018 був акціонером стягувача у зведеному виконавчому провадженні ВП № 55557832, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до тексту Скарги, її подання було спрямовано на захист інтересів акціонера акціонерного товариства, що полягають у можливості отримання ним, за певних умов, частини прибутку товариства (у вигляді дивідендів), а не на захист порушених прав акціонерного товариства як стягувача у виконавчому провадженні.

В той же час, Законом № 1952 не передбачена можливість розгляду Міністерством скарг на рішення державного реєстратора (суб'єкта державної реєстрації права), які порушують інтереси будь-якої особи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що Міністерство, в порушення частини п'ятої статті 37 Закону № 1952, здійснило розгляд Скарги за відсутності підтвердження ОСОБА_7 факту порушення його прав в результаті прийняття Рішень від 26.01.2018, від 27.01.2018.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 11.04.2018 у справі № 826/5575/17 (адміністративне провадження №К/9901/5380/17) Верховний Суд, зокрема, зазначив: «… скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом (Законом № 1952), виключно, за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. За правилами частини 8 статті 37 цього Закону Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті … недотримання особо яка подає скаргу, передбачених … вимог щодо її оформлення, неподання доказів порушення внаслідок прийняття державним реєстратором рішень її прав, виключає можливість розгляду скарги та є безумовною підставою для відмови у її задоволенні…».

Згідно з частиною дев'ятою статті 37 Закону № 1952, порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вказано у пункті 9 Порядку № 1128, під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1128, суб'єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту;

засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Абзацом першим пункту 11 Порядку № 1128 встановлено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов'язав відповідача надати, зокрема, належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують надсилання позивачу Скарги, документів, що підтверджують запрошення позивача для розгляду Скарги по суті.

На виконання вимоги суду Міністерство подало копії листів від 06.07.2018 (№ 20610-33-18/19-К), адресованих позивачу і третім особам, такого змісту: «Міністерство юстиції України у зв'язку зі скаргою ОСОБА_7 від 26.06.2018, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 20610-33-18, на виконання пункту 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, направляє копію зазначеної скарги. Повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Комісія), буде опубліковано в рубриці «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» … з посиланням з офіційного сайту Мін'юсту … додаток: копія скарги з додатками на 37 арк. …» (т. спр. 2, арк. 54-57).

Позивач факт отримання листа Міністерства від 06.07.2018 заперечила. Відповідач належних доказів вручення (направлення) позивачу листа (і, відповідно, копії Скарги) суду не надав. Наявні в матеріалах справи «Відомість відправлень простої письмової кореспонденції» від 16.07.2018 та перелік адресатів від 11.07.2018 (т. спр. 2, арк. 82, 83), на думку суду, не є належними доказами, оскільки, по-перше, складені в різні дні, по-друге, у переліку (що містить прізвище позивача) відсутня інформація, що підтверджує його зв'язок із вказаною відомістю.

Доданий до відзиву «Скріншот оголошення на офіційному сайті Міністерства юстиції України про дату, час та місце розгляду скарги акціонера (власник корпоративних прав) публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» ОСОБА_7 (т. спр. 1, арк. 116-117) не є належним доказом правомірності дій відповідача, оскільки, по-перше, позивач, яка вказано вище, не була повідомлена про розгляд Скарги, тому, відповідно, не була зобов'язана відслідковувати інформацію на офіційному сайті Міністерства, по-друге, відповідач не довів, що оголошення було оприлюднено не пізніше, ніж за два дні до розгляду Скарги по суті.

Крім того, суд врахував, що, згідно з доданими до відзиву копіями документів, 31.07.2018 (у день розгляду Скарги) представник ОСОБА_7, з посиланням на пункт 11 Порядку № 1128, звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України із «Заявою про долучення додаткових матеріалів до скарги від 21.06.2018 року» (надалі - Заява, т. спр. 1, арк. 172). До Заяви представник ОСОБА_7 додав «… відповідь Голови Правління ВАТ «УКР/ІН/КОМ» з питань набуття ПАТ «УКР/ІН/КОМ» прав та обов'язків ПАТ «УКРІНБАНК» та інших питань … всього на 113 аркушах …».

Виходячи з тексту відзиву, ці документи Міністерство врахувало при розгляді Скарги та відобразило у Висновку.

З цього приводу суд зазначив таке.

Пунктом 11 Порядку № 1128 не передбачена можливість подання письмових пояснень скаржником,

Порядком № 1128 не передбачена можливість подання скаржником додаткових документів.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що представник ОСОБА_7 до скарги додав довіреність на підтвердження його повноважень.

У Заяві не перелічені документи, що були до неї додані. При цьому, кількість аркушів, вказаних представником ОСОБА_7 (113), відрізняється від кількості аркушів, що їх вказав відповідач у відзиві (85). Інформація, які саме документи були подані і враховані Міністерством, в матеріалах справи відсутня.

Оскільки додаткові документи надійшли до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України безпосередньо у день розгляду Скарги, ані позивач, ані треті особи на стороні позивача не були з ними ознайомлені та, відповідно, були позбавлені можливості надати пояснення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що Міністерство не довело факт дотримання ним вимог Порядку № 1128. За таких обставин, суд визнав, що Висновок, який став підставою для видання Наказу, не є належним, допустимим та достовірним доказом.

У постанові від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17 (адміністративне провадження №К/9901/6075/18, К/9901/4314/18, К/9901/6483/18, К/9901/6484/18) Верховний Суд, зокрема, зазначив: «… 195. Абзацом першим п.11 Порядку №1128 визначено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією для розгляду.

196. У контексті наведеної норми Суд дійшов висновку, що обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної комісії, сприяють дотриманню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення спору …

199. Верховний Суд уже розглядав справу з подібними правовідносинами. Так, у справі №826/19452/16 за позовом ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до Міністерства юстиції України … про визнання протиправними та скасування наказу, колегія суддів погодилася з висновком судів попередніх інстанцій, що Міністерством юстиції України не дотримано правил Порядку № 1128 щодо дотримання прав та інтересів позивача, як зацікавленої особи в частині надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги ОСОБА_6 від 19 серпня 2016 року.

200. У постанові від 28.03.2018 Верховний Суд зробив такий правовий висновок: « 65. На думку колегії суддів, посилання скаржників на те, що наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування спірного наказу є необґрунтованими оскільки, важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов'язана із забезпеченням права суб'єкта особи, інтересів яких вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб'єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення».

201. Подібних висновків Верховний Суд дійшов також у постанові від 27.02.2018 у справі №826/4194/16 і не бачить підстав відступати від цієї позиції.

202. Згідно із нормами Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Тобто, у цих нормах Основного Закону України втілено принцип обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом).

203. … Крім того, у постанові від 25.07.2018 у справі № 822/1763/16 (адміністративне провадження №К/9901/17477/18) Верховний Суд також зазначив: «… Як констатовано судами та підтверджується матеріалами справи, відповідач на надав жодних належних доказів стосовно надсилання та отримання позивачем документів щодо розгляду поданих скарг та доказів, які б свідчили про ознайомлення позивача з скаргами та датою проведення їх розгляду.

Верховний Суд наголошує на тому, що в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності …

За наведених обставин правильними є висновки судів про порушення з боку відповідача процедури розгляду скарг у частині обов'язку відповідача запросити як заінтересовану особу позивача, завчасно надати їй копії скарг та доданих до них документів і повідомити про дату, час і місце розгляду цих скарг …».

Як вказано у Висновку, за результатами розгляду Скарги був встановлений факт нездійснення Нотаріусом пошуку відомостей про власників об'єктів нерухомого майна - Центру і ОСОБА_5

Це твердження не відповідає дійсності.

Частиною третьої статті 10 Закону № 1952 визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майне та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації права та приймає відповідні рішення.

Державна реєстрація прав проводиться в порядку, встановленому статтею 18 Закону № 1952 та Порядком № 1127.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1127, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, в тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Пунктом 10 Порядку № 1141 (в редакції, що була чинною на момент розгляду Нотаріусом заяв про державну реєстрацію) передбачалося, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:

- нерухоме майно;

- право власності та суб'єкта цього права;

- інші речові права та суб'єкта цих прав;

- іпотеку та суб'єкта цього права.

Доказами здійснення Нотаріусом пошуку є наявні у справі «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта» (т. спр. 1, арк. 58-81, 83-94).

Цими документами не підтверджена наявність зареєстрованого станом на 26 та на 27 січня 2018 року обтяження - арешту об'єктів нерухомого майна.

Суд не надав оцінку доводам відповідача в частині незаконного, на його думку, внесення 25.01.2018 державним виконавцем до Державного реєстру прав запису про припинення обтяження № 13706920 (арешт на все майно Центру, відповідно до Постанови про арешт), оскільки повідомлені Міністерством фактичні обставини не мають значення для оцінки законності дій Нотаріуса, яка встановила відсутність обтяження та зареєструвала відповідні права.

У запереченнях на відповідь на відзив (т. спр. 2, арк. 104-109) Міністерство вказало, що Нотаріус не здійснила пошук в Єдиному реєстрі боржників, і ця обставина, на думку відповідача, призвела до незаконної державної реєстрації прав, оскільки, відповідно до наданої відповідачем «Інформації з Єдиного реєстру боржників» (т. спр. 2, арк. 110), Центр був внесений до вказаного реєстру.

Суд відхилив ці доводи відповідача.

Відповідно до чинної у січні 2018 року редакції частини третьої статті 9 Закону № 1404 (норми, на яку вказав відповідач у запереченнях на відповідь на відзив), нотаріуси, органи, що здійснюють реєстрацію майна, державні реєстратори речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до яких з метою відчуження у будь-який спосіб майна звернувся боржник, внесений на день звернення до Єдиного реєстру боржників, у разі відсутності у них інформації про накладення арешту виконавцем на кошти або майно боржника зобов'язані відмовити у вчиненні реєстраційних дій та в день звернення боржника повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця про майно, щодо відчуження кого звернувся боржник.

Пунктом 12 частини першої статті 24 Закону № 1952 (в редакції, що була чинною у січні 2018 року) було встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Із заявами до Нотаріуса, як вказано вище, звернулися ОСОБА_5 і Комплекс.

Доказів того, що заявники були внесені до Єдиного реєстру боржників, відповідач не надав.

За таких обставин, твердження Міністерства про те, що Нотаріус було зобов'язана прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав, є безпідставними.

Крім того, у Висновку фактичною підставою для скасування Рішень від 26.01.2018, від 27.01.2018 зазначена наявність зареєстрованого обтяження стосовно об'єктів нерухомого майна, а не наявність в Єдиному реєстрі боржників інформації щодо особи, яка не зверталася до Нотаріуса. В силу норми, закріпленої у частині другій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що Наказ не відповідає критеріям, вказаним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622) задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.08.2018 № 2678/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622) на користь ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений платіжною квитанцією від 29.08.2018 № 0.0..1.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна

Дата підписання та оформлення

рішення суддею 27 грудня 2018 року