Справа № 1940/1641/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1641/18

21 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Прокопюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі - відповідач, Тернопільська ОДПІ), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.12.2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, викладеними в акті №8027/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2014 року, відповідачем помилково зроблено висновок про отримання позивачем додаткового блага від публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк") в розмірі 327398,72 грн.

За таких обставин, вважає, спірне податкові повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 24.09.2018 року.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оголошено перерву в підготовчому засіданні до 04.10.2018 року.

Ухвалою суду від 04.10.2018 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду. В задоволенні клопотання представника Тернопільської ОДПІ про залишення без розгляду позовної заяви відмовлено. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.10.2018 року.

Ухвалою суду від 24.10.2018 року витребувано докази у ПАТ "Універсал Банк". Продовжено процесуальний строк розгляду підготовчого засідання до тридцяти днів. Відкладено підготовче засідання на 21.11.2018 року.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, відкладено підготовче засідання до 05.12.2018 року.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та поясненнях (а.с.158-160), просив позов задовольнити в повному обсязі. Наголосив, що на виконання ухвали суду від 24.10.2018 року ПАТ "Універсал Банк" не надано доказів повідомлення позивача про анулювання боргу в розмірі 327398,72 грн. Водночас, сума прощеного позивачу боргу складається з 159581,76 грн. тіла кредиту та 167816,95 грн. відсотків за кредитним договором №BL1995 від 17.03.2008 року. Проте, у розумінні Податкового кодексу України (далі - ПК України) сума нарахованих відсотків не є додатковим благом та не може виступати об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві (а.с.46-48), посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. Тернопільською ОДПІ встановлено, що ПАТ "Універсал Банк" відобразив суму анульованого боргу ОСОБА_3 в розмірі 327398,72 грн. в "Податковому розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку зі сум утриманого з них податку" (далі - 1 ДФ) за підсумками звітного періоду у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за ІІ квартал 2013 року з ознакою "126" - додаткове благо. У зв'язку з не поданням декларації про майновий стан та отримані доходи за 2013 рік, за результатами перевірки контролюючим органом самостійно визначено позивачу грошові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

За даних обставин, вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставини справи у сукупності, суд при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, 17.03.2008 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №BL1995, відповідно до умов якого банк зобов'язується встановити позичальнику ліміт кредитної лінії в межах суми 20000,00 доларів США (а.с.22-25).

На підставі наказу №2394 від 09.10.2014 року (а.с.61), Тернопільською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №8027/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2014 року (а.с.50-56).

Повідомленням Тернопільською ОДПІ від 16.10.2014 року №4129587/19-18-17-01 запрошено ОСОБА_3 для ознайомлення, підписання та отримання акту перевірки 22.10.2014 року (а.с.59), проте у зв'язку з неявкою платника податків акт перевірки №8027/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2014 року було направлено засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с.57).

Як вбачається з акту перевірки, проведення даної перевірки зумовлено відомостями із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ, відповіді ПАТ "Універсал Банк" від 02.06.2014 року №1624ГО, а також неподанням податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Згідно відповіді ПАТ "Універсал Банк" від 02.06.2014 року №1624ГО борг ОСОБА_3 перед ПАТ "Універсал Банк" анульовано у 10.06.2013 року згідно акту про припинення зобов'язань за кредитним договором №BL1995 від 17.03.2008 року.

ПАТ "Універсал Банк" відобразив суму анульованого основного боргу в сумі 327398,72грн. в "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" (1-ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за ІІ квартал 2013 року з ознакою доходу "126" - додаткове благо.

Так, проведеною перевіркою встановлені наступні порушення податкового законодавства:

неподання податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2013 році до Тернопільської ОДПІ, чим порушено пп.49.18.5 п.49.18 ст.48, пп."в" п.176.1 ст.176, п.177.11 ст.177, п.179.1 ст.179 ПК України;

не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013 році в сумі - 55428,38 грн., чим порушено п.57.1 ст.57, пп."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.176.1 ст.176, п.177.11 ст.177 ПК України.

На підставі висновків акта перевірки №8027/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2014 року,08.12.2014 року Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 69455,48 грн., з яких 55428,38 грн. за основним платежем та 14027,10 грн. за штрафними санкціями (а.с.71).

Не погодившись із такими рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно витребуваної судом довідки ПАТ "Універсал Банк" від 11.12.2018 року №1575010 про структуру погашеного боргу (а.с.146) підтверджується меморіальним ордером №2637_6847 від 10.06.2013 року прощення тіла кредиту на суму 19965,19 доларів США, еквівалентну 159581,76 грн., та меморіальним ордером №2637_6865 від 10.06.2013 року прощення процентів за кредитом на суму 20995,49 доларів США, еквівалентну 167816,95 грн. (а.с.145).

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача і винесених на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до пп."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з пп.14.1.47, п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

При цьому, згідно пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При цьому, за змістом ст.549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами ЦК України. При цьому нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

Прощена позивачу неустойка у вигляді пені та штрафів не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно пп."д" пп.164.2.17п.164.2 ст.164 ПК України.

Відсутність в пп."д" пп.164.2.17п.164.2 ст.164 ПК України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року.

Згідно з пп."д" пп.164.2.17п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, з 01.01.2015 року законодавець під додатковим благом розумів тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09.04.2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015 року, пп.165.1.55 доповнено абзацом другим такого змісту: "сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності".

Отже, при вирішенні даної справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеного (анульованого) кредитором боргу, яка може включати в себе як основну суму кредиту, так і відсотки за користування ним, а також дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості й, відповідно, наявність у позивача обов'язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

Така позиція суду збігається з висновками Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2018 року справа №816/2380/17.

Витребувані судом докази у ПАТ "Універсал Банк" свідчать про помилковість даних податкового органу, які включенні в акт превірки, про складові суми прощеного (анульованого) кредитором боргу, яка може включати в себе як основну суму кредиту, так і відсотки за користування ним.

Так, відповідно до акта про припинення зобов'язань за кредитним договором №BL1995 від 17.03.2008 року, укладеного 10.06.2013 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3, станом на 10.06.2013 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором №BL1995 від 17.03.2008 року становить40960,68 доларів США. З моменту підписання цього акта заборгованість позичальника перед кредитором в вище зазначеній сумі вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі (а.с.144).

Згідно довідки ПАТ "Універсал Банк" від 11.12.2018 року №1575010 про структуру погашеного боргу (а.с.146) підтверджується меморіальним ордером №2637_6847 від 10.06.2013 року прощення тіла кредиту на суму 19965,19 доларів США, еквівалентну 159581,76 грн., та меморіальним ордером №2637_6865 від 10.06.2013 року прощення процентів за кредитом на суму 20995,49 доларів США, еквівалентну 167816,95 грн. (а.с.145).

Проте, в акті перевірки №8027/19-18-17-01/НОМЕР_1 від 22.10.2014 року, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, відсутня інформація про розмір складових боргу - заборгованості зі сплати кредиту, відсотків, пені або штрафу. Більше того відповідач вважає вірною інформацію ПАТ "Універсал Банк" де відображено відобразив суму анульованого боргу ОСОБА_3 в розмірі 327398,72 грн. в "Податковому розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку зі сум утриманого з них податку" (далі - 1 ДФ) за підсумками звітного періоду у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за ІІ квартал 2013 року з ознакою "126" - додаткове благо.

Тобто відповідач при прийнятті оскарженого рішення вважав суму прощеного кредитного боргу ОСОБА_3 в розмірі 327398,72 грн. додатковим благом без відокремлення прощення тіла кредиту на суму 19965,19 доларів США, еквівалентну 159581,76 грн.

Водночас, витребувані у ПАТ "Універсал Банк" докази щодо структури прощеного боргу, що включає прощення тіла кредиту на суму 159581,76 грн. та прощення процентів за кредитом на суму 167816,95 грн., підтверджують необґрунтованість оскарженого податкового повідомлення- рішення.

Суд вважає, що нарахування позивачу контролюючим органом податку з доходів фізичних осіб з суми прощеного боргу без урахування суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу та суми процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, призвело до неправомірного визначення позивачу грошових зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Разом з тим, суд, у даному випадку, не визначає частину суми податкового зобов'язання, штрафу і пені, яка протиправно нарахована на підставі оскарженого рішення, а вважає, що останнє підлягає до скасування повністю, з огляду на відсутність необхідних даних щодо складових суми прощеного (анульованого) кредитором боргу ОСОБА_3 на час прийняття податкового - повідомлення рішення. Поява нових даних щодо складових суми прощеного (анульованого) боргу за наслідками судового розгляду, є додатковим підтвердженням протиправності оскарженого рішення, а не підставою для самостійного розрахунку судом необхідних до сплати податкових зобов'язань та штрафних санкцій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, про що описано вище. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених ч.2 ст.245 КАС України, де передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про скасування індивідуального акта, попередньо визнавши його протиправним.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції від 21.08.2018 року № 44470 (а.с.3).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області від 08.12.2014 року №.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код в ) судовий збір за подання позову на суму 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок, сплачений відповідно до квитанції від 21.08.2018 р. № 44470.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 січня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.