Справа № 320/6248/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року справа № 320/6248/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому позивач просить:

- зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу стаж зайняття підприємницької діяльності за період з 2001 по 2008 рік включно та здійснити перерахунок призначеної пенсії з 18.06.2015

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у спірний період він провадив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку, з якого на той час органом казначейства без участі платника податку проводились відрахування страхових внесків до Пенсійного фонду. Таким чином позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано вказані періоди до загального страхового стажу.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що період зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу включається виключно за умови сплати страхових внесків та наявності інформації про період, за який їх було сплачено, у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування

Оскільки інформація про сплату ОСОБА_1 страхових внесків за період з 01.01.2004 по 01.04.2009 у вказаному реєстрі відсутня, відповідач вважає, що обґрунтовано відмовив у включенні зазначеного періоду до страхового стажу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 15-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09 грудня 1994 року ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за номером 0000351 (а.с. 7).

10 грудня 1994 року ОСОБА_1 взятий на облік у Баришівський об'єднаній державній податковій інспекції як платник податків за номером 13-10, що підтверджується довідкою від 02.10.2001 №186 (а.с. 8).

Як вбачається з довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, у період з:

- березень-травень, грудень 2001 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 670,00 грн.;

- січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1720,00 грн.;

- березень, травень-грудень 2003 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1892,00 грн.;

- січень-грудень 2004 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2200,00 грн.;

- січень-листопад 2005 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2535,00 грн.,

- березень-листопад 2006 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1350,00 грн.;

- березень-липень, вересень-листопад 2007 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1470,00 грн.;

- січень-грудень 2008 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2631,00 грн.;

- січень-листопад 2009 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2705,00 грн.

Загалом за вказані періоди позивачем бюджету було сплачено єдиного податку на суму 17173,00 грн.

Як вбачається з витягу з Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФУ, 18.06.2015 позивачеві було призначено пенсію по інвалідності на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу для обчислення розміру пенсії по інвалідності територіальним органом Пенсійного фонду України було включено 25 років, 4 місяці та 6 днів (а.с. 13-14).

08 серпня 2018 року позивач звернувся до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою, у якій просив на підставі довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08 включити до його страхового стажу період з 01.01.2001 по 31.12.2008, у якому ОСОБА_1 провадив підприємницьку діяльність та сплачував до бюджету єдиний податок (а.с. 19).

Листом від 20.08.2018 №49/Н-01 Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача, що на підставі довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії по інвалідності були включені періоди до 31.12.2003 року, за які був сплачений податок, а саме: березень-травень, грудень 2001 року; січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року; березень, травень-грудень 2003 року.

Що стосується періоду, починаючи з 01.01.2004, відповідач роз'яснив, що з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. При цьому відповідач зазначив, що оскільки у Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування інформація про сплату ОСОБА_1 страхових внесків за період з 01.01.2004 по 01.04.2009 відсутня, підстави для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу увесь період, зазначений у довідці Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року. по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб'єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2.6 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв'язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв'язку зі зміною кількості членів сім'ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З огляду на вищевикладене, обов'язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Як вбачається з довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, у період з:

- березень-травень, грудень 2001 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 670,00 грн.;

- січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1720,00 грн.;

- березень, травень-грудень 2003 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1892,00 грн.;

- січень-грудень 2004 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2200,00 грн.;

- січень-листопад 2005 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2535,00 грн.,

- березень-листопад 2006 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1350,00 грн.;

- березень-липень, вересень-листопад 2007 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 1470,00 грн.;

- січень-грудень 2008 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2631,00 грн.;

- січень-листопад 2009 року ОСОБА_1 до бюджету було сплачено єдиного податку на суму 2705,00 грн.

Загалом за вказані періоди позивачем бюджету було сплачено єдиного податку на суму 17173,00 грн.

Пунктом 6 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 передбачено, що суб'єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 2001 по 2009 рік позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов'язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати до страхового стажу періоди, у які позивач відповідно до довідки Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08 сплачував єдиний податок а відтак і внески до Пенсійного фонду, не ґрунтується на вимогах закону.

Беручи до уваги, що період березень-травень, грудень 2001 року; січень-березень, липень-вересень, листопад-грудень 2002 року; березень, травень-грудень 2003 року був зарахований відповідачем до страхового стажу, а доказів сплати єдиного податку в інші місяці у період з 01.01.2001 по 31.12.2003 позивачем не надано, вимоги позивача про включення періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2001 по 31.12.2003 до страхового стажу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас вимоги позивача у частині зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2009 підлягають задоволенню у тій частині, за який підтверджується сплата єдиного податку згідно з довідкою Броварської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2018 №940/ГР/10-01-08, а саме: січень-грудень 2004 року; січень-листопад 2005 року; березень-листопад 2006 року; березень-липень, вересень-листопад 2007 року; січень-грудень 2008 року.

Щодо вимог позивача про перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії разом з документом, що дає підстави для збільшення страхового стажу, позивач до територіального органу Пенсійного фонду звернувся 08.08.2018 (а.с. 19).

З урахуванням викладеного та з огляду на положення частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 01.08.2018.

Та обставина, що з червня 2016 року орган доходів і зборів з незалежних від позивача причин не міг надати йому відомостей, що стосувались періоду та розміру сплати єдиного податку, визначеного у Законі № 1058-IV моменту, з якого перераховується пенсія у разі виникнення права на підвищення, не змінює.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору, при цьому доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

З у рахуванням викладеного судові витрати, які б підлягали розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: січень-грудень 2004 року; січень-листопад 2005 року; березень-листопад 2006 року; березень-липень, вересень-листопад 2007 року; січень-грудень 2008 року.

Зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.08.2018, з урахуванням збільшеного страхового стажу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного рішення суду 09.01.2019.

Суддя Леонтович А.М.