Справа № 560/34/19
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/34/19
УХВАЛА

іменем України

04 січня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Блонський В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.12.2018 року № 22/649.

Відповідно до частини 2 статті 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Адміністративний позов підписаний представником позивача адвокатом ОСОБА_2, - на підтвердження повноважень якого до позову додано копію ордеру серії ХМ № 016246 від 03.12.2018 року.

Частинами 1, 2 статті 60 КАС України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

При цьому, статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано право представникам підписувати від імені учасників справ позовну заяву, оскільки право на подання позову та представляти інтереси в суді не є тотожним праву представника підписувати від імені позивача позовну заяву.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №810/739/15 (№К/9901/8381/18).

Відповідно до частини 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з висновком Конституційного Суду України (рішення від 8 квітня 1999 року №3-рп/99) за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов'язки.

У відповідності до частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, остання підписана представником позивача адвокатом ОСОБА_2, на підтвердження своїх повноважень до позовної заяви останнім додано ним же завірену копію ордеру на надання правової допомоги від 03.12.2018 року серії ХМ № 016246, в якому зазначено, що підставою його видачі є договір про надання правової допомоги від 26.11.2018 року № б/н.

На підтвердження статусу адвоката до позовної заяви додано завірену ним же копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 610, виданого 12 січня 2012 року на ім'я ОСОБА_2

Проте, договору про надання правової допомоги від 26.11.2018 року № б/н (його завіреної копії), про який зазначено в ордері, до позовної заяви не додано.

В матеріалах позовної заяви відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення ОСОБА_1, реалізувати своє право на звернення до суду не самостійно, а через представника.

З цього питання, також, неодноразово висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Звернення до суду з використанням правничої допомоги, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, стаття 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 31 травня 2018 у справі №813/4070/17 (№К/9901/51153/18).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи, що до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували волевиявлення ОСОБА_1, на надання повноважень адвокату ОСОБА_2, щодо представництва її інтересів у суді та права підпису позовної заяви, які подаються до суду та які могли б надати можливість суду перевірити обсяг повноважень, наданих останньому позивачем, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає поверненню, як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що повернення адміністративного позову з цих підстав не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 3 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський