Справа № 140/2251/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2251/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань податкового законодавства, оплати праці за період з 01.01.2014 року по 14.07.2017 року, за результатами якої складено акт №6515/03-20-13-07/НОМЕР_1 від 17.07.2017 року. На підставі даного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення № від 10.08.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким було донараховано позивачу 82 753, 61 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 41 376, 81 грн.

24.10.2018 позивачем отримано вимогу ГУ ДФС у Волинській області від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу, в якій зазначено, що станом на 30.08.2018 року за позивачем рахується заборгованість в сумі 133 336, 08 грн., в тому числі недоїмка - 93 295, 63 грн., штраф - 39 084, 71 грн. та пеня - 955, 74 грн.

Позивач вважає, що при винесенні зазначеної вимоги посадові особи Головного управління ДФС у Волинській області поверхнево вникли в суть правовідносин, не надали їм належну правову оцінку, що потягло за собою прийняття помилкового рішення, оскільки відповідачем не було встановлено факту перебування у трудових відносинах, що регулюються законодавством про працю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з огляду на що, просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву від 21.11.2018 представник відповідача позовних вимог не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що оскаржувана позивачем вимога винесена у зв'язку із несплатою позивачем узгодженого рішення про застосування штрафних санкцій від 10 серпня 2017 року №, яке не скасоване та є чинним. Вважає, що оскаржувана податкова вимога сформована у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак просив суд в позові відмовити повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази та письмові пояснення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що з 30.06.2017 по 09.07.2017 ГУ ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань податкового законодавства, оплати праці за період з 01.01.2014 по 14.07.2017, за результатами якої складено акт перевірки №6515/03-20-13-07/НОМЕР_1 від 17.07.2017. (8-22).

На підставі акту перевірки №6515/03-20-13-07/НОМЕР_1 від 17.07.2017 відповідачем винесено рішення № від 10 серпня 2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким ОСОБА_1 було донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в сумі 82 753, 61 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 41 376, 81 грн. (а.с.33)

Дане рішення було надіслане відповідачу 10.08.2017 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуте у зв'язку із закінченням терміну зберігання 18.09.2017. (а.с.33 зворотній бік)

На підставі вищевказаного акту перевірки №6515/03-20-13-07/НОМЕР_1 від 17.07.2017, рішення № від 10 серпня 2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та наявної заборгованості зі сплати єдиного внеску станом на 30.09.2018 року ГУ ДФС у Волинській області винесено вимогу від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною 14 зазначеної статті Закону, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Судом встановлено, що за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань податкового законодавства, оплати праці за період з 01.01.2014 по 14.07.2017, на підставі акту перевірки №6515/03-20-13-07/НОМЕР_1 від 17.07.2017, Головним управлінням ДФС у Волинській області 10 серпня 2017 року винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким ФОП ОСОБА_1 було донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в сумі 82 753, 61 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 41 376, 81 грн.

Дане рішення було надіслане позивачу 10.08.2017 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуте, у зв'язку із закінченням терміну зберігання, 18.09.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішення ГУ ДФС у Волинській області від 10.08.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржене та не скасоване, а відтак є чинним.

Згідно з частиною 4 зазначеної статті Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 за рішенням № від 10 серпня 2017 року добровільно заборгованість зі сплати єдиного внеску не сплатила, а також враховуючи наявну станом на 30.09.2018 заборгованість, Головним управлінням ДФС у Волинській області було винесено вимогу від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу, згідно якої станом на 30.09.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становить 133 336, 08 грн., в тому числі недоїмка - 93 295, 63 грн., штраф - 39 084, 71 грн. та пеня - 955, 74 грн.

У зв'язку із чим, суд дійшов висновку, що у відповідача були правові підстави для формування та надіслання позивачу вимоги від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, в той час як відповідач довів правомірність винесення оскаржуваної вимоги від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу, а тому у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу, слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 250, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 09.10.2018 №Ф-11661-25 про сплату боргу, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління ДФС у Волинській області, адреса: 43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока