Справа № 0440/6069/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2018 року Справа № 0440/6069/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою від 16.08.2018 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 21.08.2018 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
26.02.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер», на підставі договору посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мельником О.І., зареєстрованим у реєстрі 05.05.2008 року за № 1191, придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Віспікон» нежитлову одноповерхову споруду Виставкового центру, загальною площею 2700 кв.м., розташовану в м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, б. 47 А.
14.02.2014 року між Дніпропетровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер» було укладено додаткову угоду до зазначеного договору оренди землі.
28.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер» та AS «Ргіvаtbank» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов'язань Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» надало в іпотеку нежитлову одноповерхову споруду Виставкового центру, загальною площею 2700 кв.м., розташовану в м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, б. 47 А.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлова одноповерхова споруда Виставкового центру, загальною площею 2700 кв.м., розташована в м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, б. 47 А, з 07.04.2017 року належить на праві власності AS «Ргіvаtbank» на підставі рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень № 34757194 від 12.04.2017 року, про що внесено запис 19952845 від 07.04.2017 року.
11.04.2018 року Працівниками Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «Вентер» з питань неподання податкової звітності по орендній платі за землю з юридичних осіб.
Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомлення-рішенням, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою від 21.05.2018 року вих. №01/05.
Рішенням ДФС України від 19.07.2018 року № 23989/6/99-99-11-03-01-25 у задоволенні скарги було відмовлено, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За положенням частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв'язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому Договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже Договір не підлягає розірванню.

Наведене також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі № 21-804а16, згідно з якою у частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як встановлено судом, 28.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер» та AS «Ргіvаtbank» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобов'язань Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» надало в іпотеку нежитлову одноповерхову споруду Виставкового центру, загальною площею 2700 кв.м., розташовану в м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, б. 47 А та іпотека також поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, та яка знаходиться за адресою вул. Набережна В.І. Леніна у районі буд. 39, кадастровий номер - :03:328:0217.

07.04.2017 року право власності на нежитлову одноповерхову споруду Виставкового центру, загальною площею 2700 кв.м., розташована в м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, б. 47 А зареєстроване за AS «Ргіvаtbank».

Також суд зазначає, що рішенням Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року у справі № 904/326/18 встановлено, що відповідно до приписів ч.4 ст.6 Закону України "Про іпотеку", з 07.04.2017 (дата державної реєстрації права власності на споруду виставкового центру) до AS "PrivatBank" перейшло право оренди земельної ділянки загальною площею 1.8157 га, кадастровий номер :03:328:0217, яка знаходиться адресою: по вул. Набережній В.І. Леніна у районі буд. №39, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника (ТОВ "Вентер").

Таким чином суд дійшов висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» відсутній обов'язок сплачувати орендну плату з кадастровим номером :03:328:0217, так само, як і відсутній обов'язок подавати декларацію по земельному податку за 2018 рік.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За викладених обставин, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.05.2018 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» () судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник