Справа № 372/1801/16
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Київ справа № 372/1801/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області, Начальника Відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області Кабана О.М. про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним акту перевірки, визнання протиправними та скасування припису, визнання протиправними та скасування протоколу і постанови,

в с т а н о в и в:

До Обухівського районного суду Київської області у липні 2016 року звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області (далі - відповідач-1), Начальника Відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Кабана Олександра Миколайовича (далі - відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним акту перевірки, визнання протиправними та скасування припису, визнання протиправними та скасування протоколу.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просила:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області Кабана Олександра Миколайовича щодо не складання акту перевірки земельної ділянки, яка була проведена 28.04.2016 за заявою гр. ОСОБА_3;

- визнати протиправним акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 08.06.2016, складеного у АДРЕСА_2 по місцю розташування земельної ділянки;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області № С-06/1-2016 від 09.06.2016;

- визнати протиправним та скасувати протокол № П-06/1 про адміністративне правопорушення Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 29.06.2016;

- визнати протиправною та скасувати постанову № Ш-06/1 від 29.06.2016 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що перевірка відповідача-1 проведена з порушенням посадовими особами Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Порядку здійснення державного будівельно-архітектурного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553; висновок про здійснення нею підготовчих чи будівельних робіт і твердження про завезення на земельну ділянку будівельних матеріалів не відповідають дійсності, підготовка ямок для встановлення стовпчиків з метою огородження ділянки не є підготовчими роботами до будівництва. На підставі цих помилкових висновків прийнято протиправні рішення - припис, протокол і постанову, які підлягають скасуванню. 28 квітня 2016 року відповідач-2 особисто приходив на її земельну ділянку і проводив перевірку, але акт про це не склав, а в день, зазначений в акті перевірки - 08.06.2016, ніхто перевірку не проводив. Не погоджуючись з рішеннями, діями, бездіяльністю відповідачів, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 р., у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Обухівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2018 р. передано цю адміністративну справу на розгляд до Київського окружного адміністративного суду. При цьому у вказаній ухвалі суд зазначив, що позовні вимоги підсудні як місцевому, так і окружному адміністративному суду. Судом із посиланням на ч. 3 ст. 21 КАС України зазначено в цій ухвалі, що якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

27 серпня 2017 р. протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді цього адміністративного суду Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 р. із урахуванням вимог ч.3 ст.21 та ст.30 КАС України прийнято адміністративну справу до провадження та вирішено питання щодо розгляду цієї справи за правилами загального провадження.

Крім того, цією ж ухвалою суду було запропоновано відповідачам надати суду відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та згідно з судовим рішенням Верховного Суду надати інформацію та докази на її підтвердження про таке: чи є відповідає позивач визначеному у законодавстві поняттю замовника забудови території; чи є позивач суб'єктом містобудівної діяльності; чи пов'язані дії, за які позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, безпосередньо з містобудівною діяльністю; чи є обов'язковим подання позивачем повідомлення про початок виконання саме того виду підготовчих робіт і якщо так, то на підставі якої норми; чи є дії по огородженню будівельного майданчика тими діями, що передбачені пунктом 2 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт.

20 вересня 2018 р. до суду надійшов відзив від відповідача-1, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що 9 червня 2016 р. відповідачем винесено припис № С-06/1-2016 щодо порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, а саме про те, що позивачка на належній їй земельній ділянці без дозвільних документів розпочала будівництво паркану. 29 червня 2016 р. відповідачем складено протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96 КУпАП. У цей же день відповідачем складено оскаржувану постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96 КУпАП та накладено штрафу в розмірі 1700 грн. Будь-яких доказів, які б вказували на відсутність в діях позивача складу або події зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення суду не подано. В судових засіданнях позивач підтвердила факт початку будівництва паркану без повідомлення про це відповідного органу виконавчого комітету.

Стверджує, що у касаційній скарзі позивач зазначила, що 25 квітня 2016 року нею запрошені робочі, які викопали лунки по периметру її ділянки згідно кадастрового плану, в які планувалося встановити стовпчики, які в майбутньому стали б основою для встановлення паркану огорожі навколо городу. При цьому позивач зазначає, що викопані лунки начебто кимось засипані щебенем. Проте, відповідач вважає, що позивач вводить в оману суд, зазначаючи, що її земельна ділянка є городом, оскільки відповідно до державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 ця земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до Додатку Б ДБН В.2.1-10-2009 Основи та фундаменти будинків і споруд. Основні положення проектування, фундамент - частина будівлі чи споруди, переважно підземна, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену грантами (природну) чи штучну. За конструкцією фундаменти поділяються на окремо розташовані стовпчасті, стрічкові, щільові просторові, палі-колони, стовпи та ін. За способом улаштування розрізняють фундаменти з вийманням або без виймання ґрунту.

Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466, підготовчі роботи - роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Отже, позивачем замовлено невідомим громадянам - робочим копання лунок (фундаменту) по периметру земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з встановленням стовпчиків для подальшого встановлення паркану. Також на земельній ділянці позивача виявлено будівельні матеріали, що зафіксовано актом перевірки від 8 червня 2016 року. Вважає, що ці дії позивача, як власника земельної ділянки, та відповідно замовника робіт визначені нормативно-правовими актами, як підготовчі роботи до подальшого використання земельної ділянка за її цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідач-2, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав, з клопотанням та іншими заявами до суду не звертався.

1 жовтня 2018 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач не надав до відзиву доказів того, що на земельній ділянці позивача виявлено будівельні матеріали. Враховуючи те, що з моменту складання адміністративного протоколу пройшло два роки, то за логікою відповідача на земельній ділянці вже повинен бути побудований будинок. Однак, таких доказів також не було надано до відзиву.

Зазначає також, що відповідач не довів у відзиві відповідність позивача визначеному у законодавстві поняттю замовника забудови території; що позивач є суб'єктом містобудівної діяльності; пов'язаність дій, за які позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, безпосередньо до містобудівної діяльності; обов'язковість подання позивачем повідомлення про початок виконання саме того виду підготовчих робіт, які зафіксовано, і якщо так, то на підставі якої норми; що дії по викопуванню лунок для огородженню земельної ділянки є тими діями, що передбачені пунктом 2 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт.

У попередніх поясненнях позивач зазначала, що використання земельної делянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в якості городу не суперечить чинному законодавству, а огородження такої ділянки по її периметру не свідчить про початок будівництва.

Ухвалою суду від 7 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

19 грудня 2018 р. до суду надійшло клопотання від позивача та представника відповідача-1 про подальший розгляд справи без їхньої участі в порядку письмового провадження. 19 грудня 2018 р. у судове засідання сторони не прибули.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

28 квітня 2016 р. фізичною особою ОСОБА_3 подано звернення голові міської ради міста Українка Обухівського району Київської області з проханням забезпечити дотримання законності з боку ОСОБА_1, оскільки вона почала, на його думку, будівельні роботи по будівництву огорожі незаконно. Згідно з наявним штампом штрихкодової реєстрації, це звернення зареєстровано 4 травня 2016 р., будь-які резолюції щодо його розгляду відсутні.

Як стверджує позивач, 28 квітня 2016 року відповідач-2 особисто приходив на її земельну ділянку і проводив перевірку, але акт перевірки не склав і їй для ознайомлення не надав.

Відділом архітектурно-будівельного контролю Обухівського району Київської області 08.06.2016 на підставі направлення № 01/1 від 1 червня 2016 р. проведено позапланову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. За результатами позапланової перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 8 червня 2016 р., згідно з яким встановлено, що позивачем розпочато влаштування огорожі, завезено будівельні матеріали. На момент перевірки будівельні роботи не велися, будівельна техніка відсутня. Встановлено, що замовником розпочато підготовчі роботи без встановленої законодавством дозвільної документації, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. В акті зазначено, що у ході перевірки виконано фотофіксацію. Акт перевірки позивачем не підписано, присутнім зазначено сусіда ОСОБА_3, є позначення про відмову позивача від отримання акту.

Як убачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зазначала відповідачу про необхідність надання інформації про фотофіксацію, застосовані при цьому засоби, отримані матеріали та їх місцезнаходження, проте відповідачем матеріали фотофіксації ні позивачу, ні до суду надано не було.

Відділом архітектурно-будівельного контролю Обухівського району Київської області 9 червня 2016 р. винесено припис позивачу № С-06/1-2016 про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно з яким позивач без отримання документу, який надає право на виконання підготовчих робіт (п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 р. «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт»), на земельній ділянці площею 0,080 га (державний акт на право власності на землю серія НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), розпочала влаштування паркану. На момент перевірки викопано отвори під стовпи та завезено будівельні матеріали, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Приписом вимагалося від позивачки усунути порушення вимог містобудівного законодавства до 29 липня 2016 р. (а.с. 19-20).

Відділом архітектурно-будівельного контролю Обухівського району Київської області 29.06.2016 складено протокол про адміністративне правопорушення № П-06/1, в якому зазначено, що відповідальність за встановлені правопорушення передбачено ч. 3 ст. 96 КУпАП. (а.с. 23)

Постановою начальника відділу архітектурно-будівельного контролю Обухівського району Київської області від 29 червня 2016 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Не погоджуючись з діями, бездіяльністю та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до пункту 4 статті 1 цього Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови територій (однієї чи кількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Статтею 26 цього Закону передбачено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 5) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Пункт 1 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 року, визначає будівельні роботи, як роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Таким чином виконання підготовчих робіт є одним з етапів діяльності по забудові територій.

Такі підготовчі дії за правилами статті 35 Закону № 3038-VI передбачають обов'язок замовника повідомити про їх початок орган державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Частина 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 названої статті Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадовим особам органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки надано право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 533 від 23 травня 2011 року, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з частиною 3 статті 96 КУпАП виконання підготовчих робіт без направлення повідомлення про початок виконання зазначених робіт у випадках, коли направлення такого повідомлення є обов'язковим, а також наведення недостовірних даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п'ятої), частини перша та друга статті 18842).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем притягнуто позивача до відповідальності саме за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.96 КУпАП, тобто за виконання підготовчих робіт без направлення повідомлення про початок виконання зазначених робіт у випадках, коли направлення такого повідомлення є обов'язковим.

З матеріалів справи вбачається, що на думку відповідача обов'язок повідомити про початок виконання підготовчих робіт передбачено статтею 35 Закону № 3038-VI та пунктом 4 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 р..

При цьому відповідач вважає, що доказом виконання підготовчих робіт є викопані позивачем ямки для стовпчиків з метою огородження будівельного майданчика та завезення будівельних матеріалів на земельну ділянку позивача. Водночас, позивач зазначає, що нею не вчинено порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, оскільки будівельні або підготовчі роботи на земельній ділянці позивача не здійснювалися, ямки для стовчиків дійсно було підготовлено, але їх було засипано щебенем іншою особою - сусідом ОСОБА_3, а жодних будівельних матеріалів на земельній ділянці позивача немає, твердження відповідача про це не відповідають дійсності. На неї не покладався обов'язок повідомляти відповідача про роботи щодо огородження земельної ділянки.

Отже, для правильного вирішення справи слід встановити, чи підтверджується належними і достатніми доказами факт здійснення позивачем підготовчих робіт, з'ясувати чи відповідає позивач поняттю замовника, чи є позивач суб'єктом містобудівної діяльності, а також чи пов'язані дії, за які позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, безпосередньо з містобудівною діяльністю.

Обґрунтовуючи свої твердження щодо факту здійснення позивачем саме підготовчих робіт до будівництва, відповідач посилається на наступні докази та аргументи: під час перевірки 8 червня 2016 р. встановлено і відображено в акті, що позивачем розпочато влаштування огорожі, завезено будівельні матеріали.

Надаючи оцінку цим доказам та аргументам, суд бере до уваги наступне.

В акті перевірки від 8 червня 2016 р. вказано, що розпочато влаштування огорожі, завезено будівельні матеріали, на момент перевірки будівельні роботи не велися, будівельна техніка відсутня. В акті дійсно вказано, що замовником розпочато підготовчі роботи без встановленої законодавством дозвільної документації, що є порушенням ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.

Разом з тим, надаючи оцінку цьому акту перевірки, суд зазначає, що у ньому не здійснено ні детального опису робіт по влаштуванню огорожі, ні опису завезених будівельних матеріалів, їх кількості, асортименту тощо. Унаслідок цього об'єктивно неможливо встановити які саме роботи по облаштуванню огорожі зроблено на земельній ділянці позивача, яку кількість ямок підготовлено, їх розміри, чи засипано їх щебенем, чи залито їх бетоном, чи зроблено фундамент, чи встановлено огородження тощо. Незважаючи на те, що в акті зазначено, що у ході перевірки виконано фотофіксацію, жодних фотоматеріалів до акту перевірки не додано. Відповідачем за 2 роки судового розгляду справи ці фотоматеріали суду не надано.

Суд відкидає твердженнями відповідача про те, що оскільки цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, то встановлення стовпчиків для подальшого встановлення паркану є виключно підготовчими роботами саме для облаштування будівельного майданчика. Ці твердження не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на нормах законодавства і є припущеннями. Суд при цьому погоджується з пояснення позивача про те, що вона хотіла влаштувати огородження по периметру земельної ділянки, позначивши її межі, без наміру здійснювати будівництво. Підтвердженням цьому є і вказаний позивачем факт щодо того, що і через 2 роки після перевірки жодних ознак будівництва на території цієї земельної ділянки немає.

Суд також зазначає, що унаслідок вищевказаної неповноти акту перевірки неможливо також вважати доведеним і зазначений у ньому факт наявності на земельній ділянці позивача будівельних матеріалів. Сам позивач цей факт заперечує, інші відомості про вказані будівельні матеріали відсутні і відповідачем до суду їх не надано.

За таких обставин згідно з приписами ч. 1 ст. 73 КАС України вказаний акт перевірки не є належним доказом здійснення підготовчих робіт на земельній ділянці позивача.

Позивач вказує, що доручила робочим підготувати ямки для встановлення стовпчиків з метою подальшого огородження ділянки по її периметру з метою позначення межі своєї ділянки. Як стверджує позивач, сусід визнав, що підготовлені ямки засипав щебенем.

При цьому суд наголошує, що будь-яких доказів того, що підготовлені ямки засипано щебенем, у матеріалах справи відсутні. У спірному приписі вказано, що виконано отвори під стовпи. Це означає, що жодних ознак фундаменту, про які вказував відповідач-1, не виявлено взагалі. Як встановлено перевіркою, будівництво на цій земельній ділянці не ведеться.

Суд зазначає, що влаштуванням таким способом огородження земельної ділянки не є тотожним огородженню будівельного майданчика, а твердження відповідача про наміри позивача здійснювати подальше будівництво є лише припущенням.

З урахуванням наведеного суд визнає, що такі дії не пов'язані з підготовкою будівельних робіт в розумінні пункту 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, а тому їх проведення не потребувало подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт.

За таких обставин суд визнає, що позивач не відповідає поняттю замовника будівництва і не є суб'єктом містобудівної діяльності, а його дії по викопуванню ямок по периметру власної земельної ділянки для її огородження не пов'язані безпосередньо з містобудівною діяльністю і не потребують обов'язкового повідомлення відповідача.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що відповідач не зміг доказати факту здійснення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 96 КУпАП - виконання підготовчих робіт без направлення повідомлення про початок виконання зазначених робіт у випадках, коли направлення такого повідомлення є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та способу захисту порушених прав, суд зазначає наступне.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність начальника відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області Кабана Олександра Миколайовича щодо не складання акту перевірки земельної ділянки, яка була проведена 28 квітня 2016 р. за заявою гр. ОСОБА_3

Про вказану бездіяльність зазначає виключно позивач. Жодних відомостей щодо проведення цієї перевірки у матеріалах справи немає. Згідно з повідомленням позивачу від Виконавчого комітету Української міської ради (т.1 а.с.62) Кабан О.М. із 15 квітня 2016 року виконував обов'язки начальника відділу архітектурно-будівельного контролю, а 28 квітня 2016 року його призначено начальником цього відділу.

Позивач пов'язує проведення перевірки із надходженням скарги ОСОБА_3 Проте, як встановлено судом, лише 28 квітня 2016 р. фізичною особою ОСОБА_3 подано звернення голові міської ради міста Українка Обухівського району Київської області з проханням забезпечити дотримання законності з боку ОСОБА_1 Згідно з наявним штампом штрихкодової реєстрації, це звернення зареєстровано лише 4 травня 2016 р..

Це означає, що станом на 28 квітня 2016 р. звернення ОСОБА_3 ще не було зареєстровано і, відповідно, не могло бути підставою для проведення 28 квітня 2016 р. перевірки начальником відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області Кабан Олександром Миколайовичем, яким за твердженням позивача, не складено акт перевірки.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Незважаючи на те, що відповідач не спростував твердження позивача, суд зазначає що і позивач не надав доказів наявності факту такої перевірки 28 квітня 2016 р. та порушення її прав унаслідок цього. Тому твердження про бездіяльність відповідача-2 не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

За таких обставин підстави для задоволення цієї позовної вимоги відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 8 червня 2016 р., складеного у АДРЕСА_2 по місцю розташування земельної ділянки, а також щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу № П-06/1 про адміністративне правопорушення Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 29 червня 2016 р., суд зазначає про таке.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Воля суб'єктів владних повноважень оформлюється в адміністративних актах (рішеннях), які є обов'язковими до виконання суб'єктами, яким вони адресовані.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Нормативно-правові акти - це рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо кола цих осіб. Правові акти індивідуальної дії - рішення, дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, і які є актом одноразового застосування. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом. Акт державного чи іншого уповноваженого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Водночас, акт перевірки - це службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки і є лише носієм інформації про результати перевірки. Метою документування контрольних дій та їх результатів є надання суттєвої, повної і обґрунтованої інформації про хід, способи, результати перевірки тощо.

Акти перевірок, висновки посадових осіб контролюючих органів, викладені в актах перевірок, інші дії, вчинені у процесі чи за результатами перевірки, а також протокол про адміністративне правопорушення не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Такий акт перевірки чи протокол про адміністративне правопорушення не можна визначати як документ, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство.

Текстуальне викладення акту перевірки, наведення у ньому тих чи інших слів, речень, тверджень, мотивів, дії щодо відображення в акті чи у протоколі висновків посадової особи є позицією працівника відповідного органу, яку він висловлює та відображає на виконання функціональних обов'язків під час перевірки. Проте, ці твердження працівника відповідного органу самі по собі не створюють для позивача будь-яких правових наслідків, не порушують прав позивача, оскільки сам акт перевірки не є підставою для виникнення у нього будь-яких зобов'язань.

Згідно зі ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення. Вимоги щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, його змісту, надсилання такого протоколу врегульовано статтями 254, 256-257 КУпАП.

Обґрунтованість викладеного в акті перевірки чи у протоколі про адміністративне правопорушення висновку, належність і допустимість його як доказу, оцінка цього доказу на предмет відповідності вимогам законодавства здійснюється адміністративним судом відповідно до вимог ст.ст. 72-76, 78, 90 КАС України під час розгляду відповідних адміністративних справ, якщо в основу спору покладено такий висновок.

Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення не набуває статусу рішення суб'єкта владних повноважень в розумінні ст.19 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд визнає, що цей позов в частині вимог про визнання протиправним акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 8 червня 2016 р., складеного у АДРЕСА_2 по місцю розташування земельної ділянки, а також щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу № П-06/1 про адміністративне правопорушення відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 29 червня 2016 р. не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а отже у цій частині позовних вимог провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису відповідача № С-06/1-2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 9 червня 2016 р. та про визнання протиправною та скасування постанови № Ш-06/1 від 29 червня 2016 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом, вказані припис та постанова винесено відповідачем лише на тій підставі, що позивачем нібито вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 96 КУпАП. Разом з тим, ці твердження відповідача спростовано. Суд визнав, що вчинені позивачем дії по підготовці ямок по периметру земельної ділянки не пов'язані з підготовкою будівельних робіт в розумінні пункту 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, а тому їх проведення не потребувало подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт. Відповідач не доказав факту здійснення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 96 КУпАП - виконання підготовчих робіт без направлення повідомлення про початок виконання зазначених робіт у випадках, коли направлення такого повідомлення є обов'язковим.

Це означає, що припис відповідача № С-06/1-2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 9 червня 2016 р. та постанова № Ш-06/1 від 29.06.2016 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування є безпідставними і протиправними, а тому підлягають скасуванню. Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було винесено припис відповідача № С-06/1-2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 9 червня 2016 р. та постанову № Ш-06/1 від 29 червня 2016 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості цих позовних вимог, а наведені нею доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що прийняті рішення (припис та постанова) відповідача були протиправними. Право позивача порушено. Отже, ці позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов у зазначеній частині підлягає задоволенню.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів № С-06/1-2016 від 9 червня 2016 р.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області № Ш-06/1 від 29 червня 2016 р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування.

Провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 8 червня 2016 р., складеного у АДРЕСА_2 по місцю розташування земельної ділянки, а також щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу № П-06/1 про адміністративне правопорушення відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 29 червня 2016 р. закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, 08700, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач-1 - Відділ архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області, адреса: пл. Шевченка, 1, м. Українка, Обухівський район, Київська область, 08720, код ЄДОПОУ - 24884653.

Відповідач-2 - Начальник Відділу архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Української міської ради Кабан О.М., адреса: пл. Шевченка, 1, м. Українка, Обухівський район, Київська область, 08720.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 28 грудня 2018 року.