Справа № 371/1101/18
Суддя: Капшук Л. О.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

02.01.2019 Єдиний унікальний № 371/1101/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/1101/18

Провадження № 2-а/371/5/19

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить:

визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56335307, прийняту державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. 27 червня 2018 року.

зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 371/1347/17, виданого Миронівським районним судом Київської області 10 квітня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Миронівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2017 року у справі ЄУН 371/1347/17 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку та виплату пенсії позовні вимоги були задоволені повністю.

У добровільному порядку відповідач відмовився виконати постанову суду.

На виконання вказаної постанови 10 квітня 2018 року Миронівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 371/1347/17, за змістом якого Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов'язано здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Вказаний виконавчий лист 02 травня 2018 року був направлений на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Н.М.

07 травня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56335307.

Крім винесення даної постанови, державний виконавець Дякон Н.М. не виконав жодної виконавчої дії на виконання постанови суду за виконавчим листом.

27 червня 2018 року державний виконавець Дякон Н.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56335307 на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25 травня 2018 року за № 4594/07-02, боржник здійснив тільки перерахунок заборгованості по пенсії згідно постанови суду, не провівши її виплату, зазначивши суму заборгованості 114222,15 (сто чотирнадцять тисяч двісті двадцять дві) грн., з яких 12691,35 грн. виплачена у квітні разом з пенсією.

З повідомлення вбачається, що постанова суду за виконавчим листом державним виконавцем не виконана.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Державний виконавець не виконав постанову суду за виконавчим документом, постанову про закінчення виконавчого провадження виніс передчасно.

Прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження не відповідає вимогам закону, оскільки не були виконані всі дії, що передбачені нормами чинного законодавства по примусовому виконанню рішення суду.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до правил ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частина 2 даної статті вказує, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно зі ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу , за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

21 вересня 2018 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

04 жовтня 2018 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом якого відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 02 жовтня 2018 року.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 257 КАС України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 56335307 з примусового виконання виконавчого листа № 371/1347/17, виданого на виконання судового рішення у адміністративній справі.

Виконавчий лист видано Миронівським районним судом Київської області 10 квітня 2018 року на виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною. За змістом виконавчого листа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов'язано здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Н.М.

07 травня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56335307.

27 червня 2018 року державний виконавець Дякон Н.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56335307 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження такою, що порушує права та інтереси позивача, а рішення суду не виконаним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 Закону).

Згідно статті 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Позивач є стягувачем у виконавчому провадженні № 56335307.

Як передбачено у ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини 2 даної статті виконавець, окрім іншого зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При відкритті виконавчого провадження з виконання судового рішення про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268», починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених коштів, державний виконавець зобов'язав боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

За змістом доданого до позовної заяви повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25 травня 2018 року за № 4594/07-02 боржник здійснив перерахунок заборгованості по пенсії згідно постанови суду, не провівши її виплату, зазначивши суму заборгованості 114222,15 (сто чотирнадцять тисяч двісті двадцять дві) грн., з яких кошти в сумі 12691, 35 грн. виплачені у квітні разом з пенсією.

У повідомленні вказано, що нараховані кошти будуть виплачені в порядку, визначеному постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби". Кошти в сумі 101530,80 грн. будуть виплачуватися з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії.

Згідно правил п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Перед прийняттям рішення про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець повинен був здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи підстави для закриття виконавчого провадження в даному випадку відсутні, постанова суду за виконавчим листом повністю не виконана, кошти стягувачу у виконавчому провадженні не сплачені.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Державний виконавець не виконав постанову суду за виконавчим документом, постанову про закінчення виконавчого провадження виніс передчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно вказаних норм способом захисту прав є скасування незаконної постанови державного виконавця.

Згідно правил ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів законність винесення оскаржуваної постанови.

На підставі наведених приписів законодавства, дослідивши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 15, 18, 39, 41, 74 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 73-77, 79, 80, 90, 242-246, 257, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Назарія Миколайовича про закінчення виконавчого провадження ВП № 56335307 від 27 червня 2018 року.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 56335307 з виконання виконавчого листа № 371/1347/17 від 10 квітня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення 02 січня 2019 року.

Суддя підпис Л.О.Капшук

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук