Справа № 540/9/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

02 січня 2019 р.

м. Херсон

Справа № 540/9/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Ковбій О.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою Комунального підприємства "Колос" Чаплинської районної ради Херсонської ради до Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області про скасування рішення від 09.06.2017 р. № 129,

встановив:

Комунальне підприємство «Колос» Чаплинської районної ради Херсонської області (далі - позивач, КП "Колос") звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Асканія-Нова селищної ради №129 від 09.06.2017 року «Про встановлення плати за землю на території Асканія-Нова селищної ради».

Разом з позовною заявою подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Асканія-Нова селищної ради №129 від 09.06.2017 року «Про встановлення плати за землю на території Асканія-Нова селищної ради».

Заява обґрунтована тим, що, на думку КП «Колос», в разі невжиття заходів забезпечення позову його буде притягнуто до відповідальності та стягнуто штраф за порушення норм податкового законодавства, будуть застосовані фінансові санкції, що призведе до прямих збитків підприємства та породить нові судові спори.

Згідно ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 150 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

У заяві позивач просить зупинити дію регуляторного акту, виданого відповідачем та дія якого розповсюджується на територію усього смт. Асканія-Нова, Чаплинського району, Херсонської області та зазначає, що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову, його буде притягнуто до відповідальності та стягнуто штраф за порушення норм податкового законодавства, будуть застосовані фінансові санкції, що призведе до прямих збитків підприємства та породить нові судові спори.

Оцінивши наведені доводи позивача, суд дійшов висновку, щодо їх необґрунтованості, оскільки сума земельного податку помилково сприймається позивачем як збитки.

Земельний податок, згідно пп.14.1.72 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є обов'язковим платежем, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю. (п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України)

Земельний податок, рішення про встановлення ставок якого оскаржене КП «Колос» є місцевим податком, визначення розміру якого віднесено до компетенції відповідача. Проте, відповідач при реалізації своєї компетенції в даній сфері може діяти лише в межах повноважень, наданих йому законом, тобто, мінімальний та максимальний розміри ставок обмежені законом (на час прийняття оскарженого рішення – п.274.1 ст. 274 ПК України) та є обов’язковими для врахування відповідачем.

Так, п.274.1 ст. 274 ПК України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

З рішення Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області №129 від 09.06.2017 року вбачається, що ставка податку за земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб і постійному користуванні суб’єктів господарювання державної та комунальної форми власності, нормативну грошову оцінку, яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для сільськогосподарських угідь становить 0,3 відсотки від їх нормативної грошової оцінки.

Тобто, оскарженим рішенням органу місцевого самоврядування встановлений розмір ставки земельного податку, який підлягає сплаті позивачем на рівні мінімально допустимого п.274.1 ст. 274 ПК України розміру вказаного виду обов’язкового платежу.

Тому, на думку суду, обов’язок позивача сплатити земельний податок за ставкою, яка є мінімально допустимим розміром такого платежу є незмінним, незважаючи на існування оскарженого рішення, оскільки, навіть за умови відсутності рішення селищної ради №129 від 09.06.2017 року, податок мав би справлятися виходячи з норм ПК України із застосуванням його мінімальних ставок, тобто у тому самому розмірі.

Отже, сплата позивачем земельного податку у розмірі, встановленому оскарженим рішенням відповідача жодним чином не призведе до зайвих витрат підприємства. Доводи позивача стосовно ймовірного застосування до нього штрафів за порушення норм податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки, обов’язок сплати підприємством платежів та податків встановлений Конституцією та ПК України, натомість оскарженим рішенням встановлений лише розмір ставки податку, що підлягає сплаті.

Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, позивачем не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, суд не вбачає достатніх підстав для забезпечення позову, викладених у ст. 150 КАС України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити, що не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду із належним чином обґрунтованим клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову в разі виникнення підстав для вжиття таких заходів.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання Комунального підприємства "Колос" Чаплинської районної ради Херсонської ради про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановляння ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ковбій О.В.