Справа № 1440/2077/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 р. № 1440/2077/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003
про:визнання протиправною та скасування постанови від 27.07.2018 № МК1003/895/АВ/П/ПТ/ТД-ФС,

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом (арк. спр. 45-50), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) про накладення штрафу уповноваженими особами № МК 1003/895/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

В обґрунтування позову ФОП ОСОБА_1 вказав на недотримання посадовою особою Управління вимог затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 265 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (надалі - Порядок № 295), на недоведеність відповідачем факту порушення позивачем норм трудового законодавства, а також на те, що, позивача не було повідомлено про розгляд справи, за результатами якого було винесено зазначену вище постанову.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 64-67) Управління заперечило доводи позивача про відсутність порушень та зазначило, що позивач був повідомлений про розгляд справи у відповідності до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (надалі - Порядок № 509).

Позивач подав відповідь за відзив (арк. спр. 90-91).

Відповідач правом подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

В судовому засіданні позивач і його представники вимоги адміністративного позову підтримали, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, його представників, представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу від 02.07.2018 № 214 «Про проведення інспекційних відвідувань» (арк. спр. 69, 70) посадові особи Управління Осадченко Н.В. і Марченко Г.І. були зобов'язані в період з 02.07.2018 по 06.07.2018 провести інспекційне відвідування позивача за додержанням вимог законодавства про працю.

У додатку до наказу зазначено, що інспекційне відвідування мало бути проведено за адресами: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_3.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що позивач здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2. У відзиві відповідач вказав, що ця обставина була встановлена, але жодного доказу на підтвердження цього не надав.

04.07.2018 інспектор праці Управління Осадченко Н.В. склала «Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № МК1003/895/АВ» (надалі - Акт, арк. спр. 12-13).

Відповідно до викладеного в Акті, за результатами інспекційного відвідування (з 10 год 15 хв 03.07.2018 по 14 год 45 хв 04.07.2018), інспектор праці встановила порушення позивачем частини першої статті 21, частин першої, третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: «… ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично були допущені до роботи ФОП ОСОБА_1 у складському приміщенні за адресою АДРЕСА_2, у якому здійснює господарську діяльність підприємець, без укладення трудового договору, оформленого наказом, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу …».

В якості доказів виявлених порушень інспектор праці вказала усні пояснення ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також «наказ для працівників складського відділу про режим робочого часу, затверджений генеральним директором компанії «Dan-Fo» in Ukraine ОСОБА_1 та за підписами завідуючого складом ОСОБА_5, головного бухгалтера ОСОБА_7 та генерального директора ОСОБА_1 та скріплене печаткою ФОП ОСОБА_1.» (надалі - Наказ, арк. спр. 74).

Приписом від 04.07.2018 № МК/1003/895/АВ/П (арк. спр. 15-16) інспектор праці зобов'язала позивача усунути виявлені порушення у встановлений строк - 09.07.2018.

Також інспектор праці 04.07.2018 склала протокол про адміністративне правопорушення № МК/1003/895/АВ/П/ПТ, в якому вказала, що дії позивача відповідають частині першій статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - Протокол, арк. спр. 17-18).

Постановою від 27.07.2018 № МК/1003/895/АВ/П/ПТ/ТД-ФС (надалі - Постанова, арк. спр. 28-29) перший заступник начальника Управління, з посиланням на висновки Акта, на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, наклала на позивача штраф в сумі 223 380 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з Підпунктом 1 пункту 11 Порядку № 295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Як вказано вище, відповідач не довів факт здійснення позивачем господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2, та, відповідно, факт використання позивачем у приміщеннях, розташованих за цією адресою, найманої праці.

Пунктом 9 Порядку № 295 встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до викладеного в Акті, до прибуття позивача за адресою здійснення інспекційного відвідування, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надали усні пояснення про те, що вони працюють у позивача.

Підпунктом 3 пункту 11 Порядку № 295 інспектору праці надано право, зокрема, ставити працівникам об'єкта відвідування питання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

З урахуванням того, що початком інспекційного відвідування в даному випадку було пред'явлення позивачу (об'єкту відвідування) службового посвідчення, отримані до цього моменту інспектором праці усні пояснення вказаних осіб не є допустимими та достовірними доказами, тим більше, що усні пояснення були спростовані поясненнями письмовими (арк. спр. 72, 73).

Пунктом 6 Порядку № 509 встановлено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єкта господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представникам.

На підтвердження належного повідомлення позивача про розгляд 27.07.2018 справи відповідач надав копію надісланого за адресою: АДРЕСА_2, «Повідомлення про призначення розгляду справи» від 13.07.2018 (№ 16/3217, арк. спр. 75) та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким, ОСОБА_8 отримав(ла) 26.07.2018 вказане повідомлення (арк. спр. 76).

Таким чином, Управління не спростувало доводи позивача про порушення пункту 6 Порядку № 509.

Як вказано вище, підставою для накладення на позивача штрафу Управління вказало абзац другий частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

02.10.2018 Ленінський районний суд м. Миколаєва, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення (на підставі Протоколу), постановою № 3/489/1353/2018 р. (справа № 489/4650/18) провадження у справі закрив в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому, у постанові суд надав оцінку Наказу (єдиному письмовому доказу, зазначеному в Акті) та дійшов висновку про те, що «… обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 КУпАП не доведені …» (надалі - постанова від 02.102018, арк. спр. 85-86).

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з постановою від 02.10.2018, позивач не здійснив фактичного допуску до роботи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 без оформлення трудового договору (контракту)

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування Постанови та, відповідно, про задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати «Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами» № МК/1003/895/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, що була винесена першим заступником начальника Управління Держпраці у Миколаївській області 27.07.2018.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 2233,80 грн., що був сплачений платіжними квитанціями від 23.08.2018 № 0.0..1 на суму 1762 грн. та від 11.09.2018 № 0.0..1 на суму 471,80 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна