Справа № 175/2900/16-а
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2900/16-а
Провадження № 2-а/175/121/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії щодо відведення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії щодо відведення земельної ділянки, в якому просив визнати протиправними дії Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо відмови йому, ОСОБА_1, які виразилися у відмові у першочерговому відведенні йому, ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва на підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та відмові наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; скасувати рішення десятої сесії сьомого скликання Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року №276-10/VІІ про відмову йому, ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобовязати Дніпропетровську районну Державну адміністрацію Дніпропетровської області та Ювілейну селищну раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області спільно забезпечити практичний захист та реалізацію ним, ОСОБА_1 прав закріплених за ним п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» шляхом першочергового відведення йому, ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника (а.с.49).

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали, вислухавши представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що рішенням десятої сесії сьомого скликання Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року №276-10/VІІ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у звязку з відсутністю (том №1 а.с.10). Не погодившись з вищевказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав посилаючись на п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо першочергового відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна і інформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України. їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель. їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру відомостей, встановлених законом, про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Тобто, Державний земельний кадастр містить відомості лише про зареєстровані земельні ділянки.

Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про Державний земельний кадастр», на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру зокрема про розподіл земель між власниками і користувачами (форма власності, вид речового права).

З початку 2013 року було відкрито вільний доступ для усіх бажаючих до публічної кадастрової карти, яка містить великий об'єм інформації: цифрова карта України (ортофотоплан), кордон України, межі областей, межі районів, межі населених пунктів, індексно-кадастрові карти, земельні ділянки та їх межі, кадастровий номер ділянки, форма власності, цільове призначення, площа, карта фунтів в межах України - в он-лайн режимі на офіційному веб-сайті http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 в своєму позові просить визнати протиправними дії Ювілейної (нині ОСОБА_2) селищної ради Дніпропетровського (нині ОСОБА_3) району Дніпропетровської області щодо відмови у першочерговому відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва на підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та оскаржує рішення відповідача щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи, Ювілейна селищна рада своїм рішенням від 12 травня 2016 року №276-10/VII відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Тобто, питання щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, городництва, ОСОБА_1 в своїх заявах від 26 грудня 2011 року (том №1 а.с.12), від 26 вересня 2014 року (том №1 а.с.13), та від 27 березня 2015 року (том №1 а.с.14), не порушував. Відсутність вільних земель на території смт. Слобожанське, органом місцевого самоврядування не затверджувалось положення про порядок надання громадянам земельних ділянок, а черга щодо першочергового виділення земельних ділянок відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, за умови, що заявник не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, визначених ст. 121 ЗК України.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної. міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Частиною 4 ст. 116 ЗК України уточнено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» зазначено, учасникам бойових дій (ст. 5, 6 Закону) надають і пільги щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Крім того, варто зазначити, що ч. 2 ст. 9 КАС України, встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За змістом вказаної норми, при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий лише в тому випадку, коли обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не в повній мірі захищає права та інтереси, на захист яких поданий позов.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У зв'язку з цим судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Звертаючись з адміністративним позовом до суду, ОСОБА_1 зазначає про порушення його права на безоплатне отримання земельної ділянки призначеної для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва на підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» внаслідок протиправної відмови у реалізації цього права з боку відповідача (Ювілейної селищної ради). В той же час, обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач просить суд захистити його право на безоплатне виділення земельної ділянки, не конкретизуючи стосовно якої саме земельної ділянки відповідачі зобов'язані забезпечити захист на реалізацію права закріпленого п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилання представника позивача на те, що позивач, як ветеран війни, має право на переважне отримання земельної ділянки, суд до уваги не приймає і вважає його хибним, оскільки ні Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ні чинним земельним законодавством таке право не передбачене. Відповідно до діючого законодавства вирішення питання про безоплатну передачу громадянам України земельних ділянок із земель комунальної власності є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, позовна вимога в частині покладення на відповідачів спільно забезпечити практичний захист та реалізацію права ОСОБА_1 шляхом позачергового відведення земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки, лежить поза межами компетенції суду.

Відповідно до фактичних обставин справи та на підставі дослідження наданих суду доказів суд приходить до висновку, що рішення десятої сесії сьомого скликання Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року №276-10/VІІ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а дії є законними та обґрунтованими, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, такі стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 2, 8, 9, 73, 74, 77, 90, 241-246 КАС України,суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії щодо відведення земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська