Справа № 400/2535/18
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 р. № 400/2535/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 р № 2-1424, № 0-1424,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0611790- 1302-1424 від 26.07.2018, прийняте ГУ ДФС у Миколаївській області, про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки на загальну суму 68 004,42 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0611791- на загальну 1302-1424 від 26.07.2018, прийняте ГУ ДФС у Миколаївській області, про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки суму 19 585,11 грн.

Ухвалою суду від 19.10.2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно нарахував податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки не врахував, що об'єкти нерухомості, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, є будівлями, що використовуються для ведення сільськогосподарської діяльності (виробництво та зберігання олії та соняшника, зберігання інших сільськогосподарських культур, гаражування транспортних засобів, задіяних у перевезені сільськогосподарської продукції), а тому в силу вимог п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) вказане нерухоме майно не є об'єктом оподаткування, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті всупереч ПК України та підлягають скасуванню.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки згідно пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Разом з тим, відповідно до пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а не як юридична особа, що у відповідності до вимог пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, виключає достатні та необхідні правові підстави для застосування пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Тому, на виконання вимог пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України відповідачем було нараховано ОСОБА_1 за 2016-2017 роки податок на загальну суму 68004,42грн. за єдиний майновий комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_2 та податок за нежитлову будівлю в сумі 19585,11грн., що розташована за адресою АДРЕСА_3. Отже, відповідач вважає, що він діяв в межах норм, визначених податковим законодавством, тому прийняті ним податкові повідомлення-рішення є цілком обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

10.07.2018р. ОСОБА_1, було отримано листа від Головного управління ДФС у Миколаївській області із податковою вимогою від 03.07.2018 № 39135-17 про наявність станом на 02.07.2018 податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 121 772,9 грн.

З метою з'ясування підстав для виникнення податкового боргу, позивач звернувся до з запитами 16.07.2018р. та 13.07.2018р., на які отримав лист "про надання інформації" від 27.07.2018 за № К/1080/14-29-17-23, яким повідомлено, що у зв'язку з виявленням помилок в нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податкові повідомлення-рішення від 11.04.2018 № 0-1424, від 11.04.2018 № 0-1424, від 18.04.2018 № 1 на загальну суму 121 772,90 грн. скасовані, а податкова вимога відізвана у зв'язку з відсутністю податкового боргу. Також цим листом повідомлено, що позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2017 роки та сформовано нові податкові повідомлення-рішення від 26.07.2018 № 0-1424 на загальну суму 68004,42 грн. (за майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 11 417,8 кв. м.), та від 26.07.2018 № 0-1424 на загальну суму 19 585,11 грн. (за нежитлову будівлю за адресою : АДРЕСА_3, загальною площею 3 288,3 кв.м.). Разом з вищевказаним листом, позивач отримав податкові повідомлення-рішення за формою "Ф" від 26.07.2018 № 0-1424 про нарахування за 2016-2017 роки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 68 004,42 грн. та від 26.07.2018р. № 0-1424 про нарахування за 2016-2017 роки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 19 585,11 грн., що в загальній сумі складає 87 589,53 грн.

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідною заявою. ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, тобто є суб'єктом підприємницької діяльності, державну реєстрацію якого здійснено 19.06.2001 за № 2 000211. Як платник податків перебуває на обліку в Баштанській ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області. Основними видами діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11), оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин (код КВЕД 46.24), допоміжна діяльність у рослинництві (код КВЕД 01.61), післяурожайна діяльність (код КВЕД 01.63), виробництво олії та тваринних жирів (код КВЕД 10.41), вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41), складське господарство (код КВЕД 52.10).

Позивач, в процесі здійснення своєї господарської діяльності, займається вирощуванням та закупівлею сільгосппродукції у сільгосптоваровиробників, зберіганням на своїх власних складах (елеваторі), переробкою в готову продукцію, зернові культури реалізовує покупцям - іншим суб'єктам господарювання, з метою отримання доходу. Також для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 маю збудований маслоцех для виробництва олії. Тобто наявна матеріально-технічна база у вигляді нерухомого майна, власником якої я позивач, використовуються ним для здійснення основних напрямків сільськогосподарської діяльності як суб'єкта підприємницької діяльності, на що ОСОБА_1 має дозвіл НОМЕР_2 від 05.08.2014р., виданий територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Миколаївській області (а.с. 47).

Здійснення підприємницької діяльності та використання майнових комплексів для ведення селянського господарства, сільгосптоваровиробництва та зберігання сільгосптоварів було підтверджено і відповідачем в акті документальної планової виїзної перевірки за № 1937/14-29-13-07/НОМЕР_1 від 27.12.2017 "Щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016".

ОСОБА_1 є власником єдиного комплексу, що розташований за адресою АДРЕСА_2. Право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна зареєстровано за індексним № 18914665 та підтверджується свідоцтвом про право власності на єдиний комплекс серії НОМЕР_3 (а.с. 43). Вказаний єдиний комплекс загальною площею 11 417,8 кв.м., внесено до переліку зернових складів Миколаївської області. На вказаний єдиний комплекс позивач має експлуатаційний дозвіл для потужностей (об'єктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів за № 55600/20/13 від 25.04.2014р. (а.с. 41-42).

Крім того, позивач є власником нежитлових будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_3. Право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна зареєстровано за № 42080647 та підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 (а.с. 36).

Вказані нежитлові будівлі загальною площею 3 288,3 кв. м. складаються з маслоцеху, гаражів, складських та побутових приміщень.

На вказаний об'єкт нерухомого майна мається експлуатаційний дозвіл для потужностей (об'єктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів за № 55600/06/21 від 02.09.2015, а також сертифікат, виданий Українським органом сертифікації (зареєстрований у реєєстрі Системи сертифікації "Росукрсерт" № 8О059-0496-Н-15 від 20.08.2015), яким підтверджується, що нежитлові будівлі за вказаною адресою відповідають вимогам ДСТУ КО 22000:2007 (КО 22000:2005, ГОТ) "Системи управління безпечністю хачових продуктів. Вимоги до будь-яких організацій харчового ланцюга" стосовно виробництва олії та тваринних жирів, складського зберігання, вирощування зернових культур, бобових культур та насіння олійних культур, вантажного автомобільного транспорту, оптової торгівлі зерном, насінням і кормом для тварин.

Стаття 265 ПК України у редакції від 01.01.2015 визначає склад податку на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п. 266.6.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Також п.п. 266.7.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Виходячи з вимог ст. 9 ПК України, такий податок, як податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутній у переліку загальнодержавних податків та зборів.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (п.п. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, які визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Відповідно до пункту 8.3 статті 8 ПК України, до місцевих податків належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків в т.ч. і податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Згідно п. 12.3 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (п. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування та передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Рішенням від 17.02.2015 за № 847 Новобузької міської ради були запроваджені ставки на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб на 2016 рік. Згідно цього рішення ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості комерційного використання на 2016 рік становила 0,20 % відсотка від розміру мінімальної заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2016 рік затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. № 928-УІІІ. Статтею 8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений у розмірі 1 378 грн.

Рішенням від 26.07.2016 за № 107 Новобузької міської ради були запроваджені ставки на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб на 2017 рік. Згідно цього рішення ставка податку для обєктів нежитлової нерухомості комерційного використання на 2017 рік становила 0,15 % від розміру мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати на 2017 рік затверджено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII. Статтею 8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" на 01.01.2017 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений у розмірі 3 200 грн.

Підпунктом 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено, що не є об'єктом оподаткування: а) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності); б) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки; в) будівлі дитячих будинків сімейного типу; г) гуртожитки; ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради; д) об'єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об'єкта на дитину; е) об'єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб'єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках; є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств; ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; з) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що визначаючи ОСОБА_1 податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки на підставі податкових повідомлень-рішень від 26.07.2018р. № 0-1424 та № 0-1424, податковий орган не врахував, що об'єкти нерухомості, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, є будівлями, що використовуються для ведення сільськогосподарської діяльності (виробництво та зберігання олії та соняшника, зберігання інших сільськогосподарських культур, гаражування транспортних засобів, задіяних у перевезені сільськогосподарської продукції), а тому в силу вимог п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України вказане нерухоме майно не є об'єктом оподаткування.

Таким чином, суд вважає, що доводи та обґрунтування позивача цілком відповідають нормам чинного законодавства, а тому у податкового органу відсутні будь-які правові підстави для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що протирічить вимогам п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність своїх дій щодо прийнятих ним рішень та не надав суду жодного доказу підтвердження правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158- 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0611790- 1302-1424 від 26.07.2018, прийняте Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (), про визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) суми податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки на загальну суму 68 004,42 грн.;

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0611791- на загальну 1302-1424 від 26.07.2018, прийняте Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (), про визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) суми податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки суму 19 585,11 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 875,90 грн. (вісімсот сімдесят п'ять гривень 90 коп.), сплачений квитанцією № 59 від 12.10.2018р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов