Справа № 320/6755/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 грудня 2018 року м. Київ № 320/6755/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за шкоду, заподіяну особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат;

- стягнути з відповідача на користь позивача 23510, 00 грн. невиплаченої допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки згідно зі статтею 257 ЦК України;

- нарахувати позивачеві допомогу на оздоровлення в наступні роки згідно Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 (першої) категорії повинна виплачуватись щорічна грошова допомога на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

У якості підстави позову позивач зазначив, що відповідачем, всупереч вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна грошова допомога на оздоровлення за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, станом на день звернення з позовом до суду у повному обсязі не виплачена.

Так, відповідний розмір мінімальної заробітної плати визначається Законом України «Про Державний бюджет України». У 2016 році мінімальний розмір заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив: з 1 січня 2016 року - 1378 грн. на місяць; з 1 травня 2016 року - 1450 грн.; з 1 грудня 2016 року - 1550 грн. При цьому, у 2017 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року мінімальний розмір заробітної плати встановлено у розмірі 3200 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем грошова допомога на оздоровлення була виплачена за 2016-2017 роки у сумі по 120, 00 грн. за вказані роки, що не відповідає розмірам виплат, передбачених законодавством України.

Таким чином, ОСОБА_1 просить, зокрема, стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області на свою користь 23510, 00 грн. невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки згідно зі статтею 257 ЦК України.

У силу положень пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Судом встановлено, що у позовній заяві, всупереч вимогам пункту 11 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_1 не зазначено власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Натомість, у поданому суду листі від 26.12.2018 (вх. № 28691/18) позивач самостійно зазначає про те, що раніше звертався до Київського окружного адміністративного суду з таким же позовом, провадження у справі за яким було закрито.

З інформаційної системи «Діловодство спеціалізованого суду» Київського окружного адміністративного суду встановлено, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 810/4548/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, у якій позивач просив суд: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому щорічної допомоги на оздоровлення за шкоду, заподіяну особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат; стягнути з відповідача на користь позивача 23510, 00 грн. невиплаченої допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки згідно статті 257 ЦК України; нараховувати позивачеві допомогу на оздоровлення в наступні роки згідно Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 провадження у справі № 810/4548/17 було закрито. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 05.05.2018.

У даній ухвалі судом встановлено, що предметом позову, який повністю відповідає предмету позову, що розглядається у даному провадженні, "є перевірка правильності виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в порядку, передбаченому статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ, за шкоду, заподіяну особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС, а також формування волі однієї зі сторін стосовно визначення розміру відповідної виплати, не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 7 березня 2018 року у справі №377/231/16-ц (провадження № 61-6719зпв18)".

Тобто позивачу необхідно було б звернутись не до окружного адміністративного суду, а до місцевого суду, який би розглянув справу за правилами цивільного судочинства.

Крім того судом встановлено, що позивач повторно звертався до Київського окружного адміністративного суду з тотожним позовом, у відкритті провадження за яким ухвалою суду від 13.08.2018 в адміністративній справі № 810/4115/18 відмовлено на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України. У пункті 3 резолютивної частини ухвали суду від 13.08.2018 у справі № 810/4115/18 судом було роз'яснено позивачеві про наслідки повторного його звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження. Копію зазначеної ухвали суду позивач отримав 18.08.2018, про що свідчить наявна в системі документообігу у суду інформація за поштовим відправленням 120.

Позивач, будучи обізнаним про неприпустимість повторного звернення до суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження від 13.08.2018 у справі № 810/4115/18, залишив вимоги процесуального закону, передбаченого частиною п'ятою статті 170 Кодексу, поза увагою та втретє звернувся до Київського окружного адміністративного суду з тим самим позовом, про спір між тими ж самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

У додаткових поясненнях, що надійшли до Київського окружного адміністративного суду 26.12.2018 позивач зазначає про те, що даний позов мотивований іншими обставинами, оскільки "рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6р/2018 визнано неконституційними обмеження або скасування пільг особам, які постраждали від аварії на ЧАЕС".

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане є підставою для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами, а не утворює нові підстави позову.

Крім цього, позивачем не зазначено, а судом не встановлено, яка частина наведеного рішення Конституційного суду України визнає не конституційними саме положення статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження від 20.04.2018 у справі № 810/4548/17, а також, враховуючи положення частини п'ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України щодо недопустимості повторного звернення до суду з аналогічним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження від 13.08.2018 у справі № 810/4115/18, а визнання неконституційною норму закону, яка регулювала спірні правовідносини є підставою для перегляду рішення за виключними обставинами, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 810/6755/18.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 170, статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.