Справа № 529/1121/18
Суддя: Гвоздик А. Є.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 529/1121/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.,

при секретарі Бурлизі Н. Л.,

з участю позивача ОСОБА_1,

та його представника

адвоката ОСОБА_2,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що, позивач 22. 04. 2018 року в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС на митну територію України в режимі "транзит" був ввезений автомобіль марки "OPEL ZAFIRA", номерний знак НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1. Відповідно до даних програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" відомості щодо вивезення за межі території України вказаного автомобіля позивачем в період з 22. 04. 2018 року по 02. 08. 2018 року відсутні. За це відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 21. 11. 2018 року заступником начальника Полтавської митниці ДФС-начальником відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 (далі по тексту як заступником начальника Полтавської митниці) позивача було визнано винним у порушенні митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн. 00 коп. Але, позивач не погоджується із вказаною постановою та звернувся з позовом до суду в якому просить визнати незаконними дії заступника начальника Полтавської митниці з подальшим скасуванням вказаної постанови та закриттям провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити на підставі доказів, які є в матеріалах справи та пояснень даних ним та його представником у судовому засіданні. При цьому представник позивача зазначив, що представник відповідача по справі в своєму письмовому відзиві на позов невірно застосовує чинне законодавство щодо визначення вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 470 МК України. Вчинене позивачем ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, бо про його вчинення, на думку представника позивача, відповідачу вже було відомо 10 травня 2018 року, з часу надсилання листа позивачу ОСОБА_1 Відзив відповідача на позов позивача, на думку представника позивача, є міркуваннями та припущеннями, які до уваги суд брати не повинен. Тому за вказаних вище обставин просив позов позивача задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але до суду подав письмовий відзив на адміністративний позов позивача ОСОБА_1 в якому заперечував проти позовних вимог позивача. Своє заперечення представник відповідача мотивував тим, що вимоги позивача не ґрунтуються на законодавчих актах, а саме правових нормах Митного кодексу України. Він вважає, що постанова про порушення митних правил позивачем, яка була винесена 21.11.2018 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення згідно ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України з урахуванням триваючого характеру даного правопорушення, а тому є законною. Датою вчинення правопорушення позивачем, представник відповідача вважає 02 серпня 2018 року, коли посадовою особою Полтавської митниці ДФС було виявлене правопорушення, були зібрані належні та допустимі докази та був складений протокол про порушення митних правил позивачем ОСОБА_1

У зв'язку з цим представник відповідача - просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та його представника, дослідивши письмове заперечення на позов представника відповідача, перевіривши та оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази в їх сукупності, суд, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що із змісту постанови в справі про порушення митних правил № 0344/80600/18 від 21. 11. 2018 року ОСОБА_1 допустив порушення митних правил, а саме частини 3 ст. 470 Митного кодексу України, щодо відсутніх відомостей вивезення за межі митної території України автомобіля марки "OPEL ZAFIRA", номерний знак НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_1 в період з 22. 04. 2018 року по 02. 08. 2018 року. І за це на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 грн.

Доказів на підтвердження факту аварії, дії обставин не непереборної сили або протиправних дій третіх осіб відповідно до вимог ст. 460 МК України позивачем ОСОБА_1 суду надано не було, від їх надання пояснень про причини невивезення зазначеного транспортного засобу позивач відмовився.

Також, судом встановлено, що позивач як під час складання стосовно нього вказаної постанови так і під час судового засідання просив закрити провадження по вказаній справі у зв'язку із закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, передбачено перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Санкція якої передбачає стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, перевищення десятиденного строку доставки автомобільного транспорту, який ввезений в митному режимі транзиту, до відповідного органу доходів і зборів України або ж його вивезення за межі митної території України, визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно із частиною першою статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Наведене дає підстави для висновку, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 МК України, не є вичерпним.

Митний кодекс України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, що пов'язані з тривалим, безперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують Закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки, в даному випадку, особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Так, судом було встановлено, що станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України, виконаний не був, що і не заперечувалося і самим позивачем під час розгляду справи.

Таким чином, діяння (бездіяльність) ОСОБА_1 щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі митної території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого приписами МК України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення Закону, як наслідок, відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Саме така думка була висловлена і в постанові Верховного суду прийнятої в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2018 року, адміністративне провадження № К/9901/6485/18, справа № 607/12366/15-а, з метою усунення неоднакового застосування Касаційним судом норм матеріального права.

На думку суду твердження позивача та його представника, що в протиправних діях позивача ОСОБА_1 щодо несвоєчасного вивезення за межі Українського кордону транспортного засобу відсутній склад триваючого правопорушення, а тому його слід закрити у зв"язку закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним з наведених вище обставин та заявлене з метою уникнення адміністративної відповідальності за його вчинення, а тому до уваги його бере.

Посадовою особою Відповідача по справі, якою вирішувалося питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, на думку суду були враховані усі обставини, що мають значення для привільного неупередженого вирішення адміністративної справи. Також, суду відповідачем були надані докази, як це вимагає 77 КАС України, в підтвердження того, що саме позивачем по справі ОСОБА_1 було вчинене адміністративне триваюче правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

За вказаних обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про залишення рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, як це вимагає п. 1) ч.3 с. 286 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 192, 467, 470, 489, 522 МК України, ст. ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України, яка знаходиться в м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 28, ідентифікаційний , про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, без задоволення, а рішення суб"єкта владних повноважень без змін.

Рішення може бути оскаржена до Харківського Апеляційного адміністративного суду через Диканський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: