Справа № 295/3198/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/3198/18

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

21 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира (в подальшому справа передана до Житомирського окружного адміністративного суду) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій щодо повернення ОСОБА_2 без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

Також, позивач просив зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України, висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_2 відповідно до статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 № 208-VІІІ) та зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення згідно статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 № 208-VІІІ).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з'ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам, що присутні в матеріалах справи, а тому порушив норми матеріального та процесуального права.

Разом з тим, до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Державної фіскальної служби України про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2018.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду прийнято заяву Державної фіскальної служби України про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2018.

Позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, позивачем надано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повноважного представника не направили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та жоден з учасників справи в судове засідання не з'явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 2001 року по 29 жовтня 2015 року позивач проходив службу в податковій міліції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Згідно з наказом № 248-0 від 29 жовтня 2015 року, був звільнений з податкової міліції у відставку Збройних Сил України за пунктом 64 "б" (через хворобу), з посади заступника начальника штабу оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області. (а.с.20-21)

Як зазначено в Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12ААА № 218739 від 23.12.2015, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 02.12.2015, захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. (а.с.11)

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого, серії ЖИА № 003865, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 30 %. пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.(а.с.10)

12 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 звернувся із заявою (рапортом) до начальника Головного управління ДФС у Житомирській області, у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності по захворюванню пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та долучив наступні документи:

- копію паспорта та ідентифікаційного коду;

- копію Довідки МСЕК № 218739;

- Довідка МСЕК № 003865;

- Довідка про грошове забезпечення;

- Довідки MACK "Оранта" та СК "Брокбізнес";

- копія свідоцтва про хворобу № 46/30-1. (а.с.19)

Згідно з листом № 734/14/06-30-04-27 від 07.11.2016, ГУ ДФС у Житомирській області надало відповідь про те, що заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності розглянуто та відповідно до п.7 Порядку та умов виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 із змінами та доповненнями, матеріали направлені на адресу Державної фіскальної служби України для вирішення питання щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги. (а.с.17)

02.12.2016 Головне управління ДФС у Житомирській області своїм листом №790/14/06-30-04-07 повідомило, що розрахунок та виплата одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції здійснювалася підрозділом, у якому проходив службу працівник податкової міліції, згідно Порядку № 707. Також, зазначили, що відсутня правова підстава для прийняття заяви та матеріалів про призначення виплати одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності встановлено 23 грудня 2015 року, тобто після втрати чинності Закону України "Про міліцію". У зв'язку з вищевикладеним, ОСОБА_2 було повернуто документи, які ним направлялися. (а.с.18)

Враховуючи те, що відповідачами незаконно було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що за колишніми працівниками міліції, в тому числі і податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом України "Про міліцію". Також зазначивши, що відповідач не складаючи висновку повідомив позивача про відсутність можливості здійснити виплату грошової допомоги, чим фактично вирішив віднесене не до його компетенції питання про наявність чи відсутність підстав для виплати такої допомоги, у зв'язку із чим порушив права позивача та вимоги чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) закріплено, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно з ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Але, п.5 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Згідно з п.15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання ст.23 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пп.2 п.2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп.2 п.3 Порядку №850, передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п.2 Постанови №850 особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Згідно з п.2 Порядку №707 та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707, одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Отже, на час встановлення позивачу IIІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби в органах податкової міліції, чинними є обидва Порядки (№707 і №850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію».

Однак, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду по справі №813/3091/16 (провадження №К/9901/30166/18) від 28.03.2018, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, за позивачем, якому під час перебування на службі в органі податкової міліції або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, встановлено інвалідність, у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», що узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 19 квітня 2018 року у справі № 822/31/18 та від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17.

Отже, позивач, як працівник податкової міліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у розмірі, визначеному Порядком №850, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, яке викладено та оформлене листом від 02.12.2016 №790/14/06-30-04-07.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІІ групи, яка встановлена у зв'язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, згідно ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» також є такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем надано повний пакет документів необхідний для прийняття рішення. В свою чергу, відповідач отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п.8 Порядку № 850, зобов'язаний був направити висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення, до того ж аналогічні норми зазначенні в Порядку №707.

Відповідно до п.5 Порядку № 707 визначено перелік документів, які необхідно подати працівнику податкової міліції органу державної податкової служби за місцем проходження служби для виплати грошової допомоги в разі установлення групи інвалідності.

Згідно з п.7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті). МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Відповідно до п.7 Порядку № 707 орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник податкової міліції не має повноважень на повернення документів без розгляду, які подані для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки прийняття рішення щодо наявності або відсутності права на таку виплату належить до компетенції ДПА (в даному випадку до ДФС України) після розгляду таких документів по суті.

Однак, не складаючи вказаного висновку він повідомив позивача про відсутність можливості здійснити виплату грошової допомоги, чим фактично вирішив віднесене не до його компетенції питання про наявність чи відсутність підстав для виплати такої допомоги, у зв'язку із чим порушив права позивача та вимоги чинного законодавства.

Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції доказів того, що ГУ ДФС у Житомирській області до ДФС направлявся відповідний висновок та останнім приймалося будь-яке рішення у матеріалах справи не міститься.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 в частині та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з судом першої інстанції, що відповідачем було здійснено протиправні дії.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.07.2018.

А тому враховуючи, що в силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.