Справа № 822/1589/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1589/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

17 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шепетівської місцевої прокуратури на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шепетівської місцевої прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Шепетівської місцевої прокуратури про визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Хмельницької області щодо прийняття постанови, передбаченої частиною 1 статті 12 закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" від 01.12.1994 №266/94-ВР та зобов'язання уповноваженої особи прокуратури Хмельницької області прийняти постанову про визначення розміру відшкодування грошових коштів, сплачених позивачем у зв'язку з наданням юридичної допомоги під час досудового розслідування у кримінальному провадженні від 19.11.2016 №0000057, передбачену частиною 1 статті 12 Закону №266/94-ВР.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з'ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Позивач в судовому засіданні заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.11.2016 старший слідчий слідчого відділення Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області повідомив позивача про підозру у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

25.11.2016 адвокат Бойко В.Ф. та ОСОБА_4 уклали договір про надання послуг захисника в кримінальному процесі, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов'язання щодо виконання функцій захисника в кримінальному процесі та надання юридичної допомоги для захисту прав, свобод і інтересів ОСОБА_2

08.02.2017 позивач сплатив адвокату кошти в сумі 30000,00 грн., що підтверджується приходним касовим ордером №4/17.

11.05.2017 позивач сплатив адвокату кошти в сумі 14000,00 грн., що підтверджується приходним касовим ордером №14/17.

13.07.2017 слідчий слідчого відділення Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області повідомив ОСОБА_2 про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру у скоєнні злочинів, передбачених частиною 3 статті 368 та статтею 366-1 Кримінального кодексу України.

Постановою від 11.09.2017 прокурор Шепетівської місцевої прокуратури закрив кримінальне провадження від 19.11.2016 №0000057 в частині скоєння ОСОБА_2 злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

24.12.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив прийняти постанову про повернення коштів, сплачених ним у зв'язку з наданням правової допомоги під час досудового розслідування.

Листом від 28.12.2017 №75-583-16 Шепетівська місцева прокуратура повідомила про відсутність підстав для відшкодування коштів, оскільки у кримінальному провадженні від 19.11.2016 №0000057 обвинувальний акт в частині скоєння злочину, передбаченого статтею 366-1 Кримінального кодексу України, направлено до Ізяславського районного суду для розгляду по суті. Ухвалою від 09.11.2017 Ізяславський районний суд звільнив позивача від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям, на підставі статті 45 Кримінального кодексу України; щодо позивача виправдувальний вирок у цьому кримінальному провадженні не постановлявся.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо прийняття постанови про визначення розміру відшкодування грошових коштів, сплачених у зв'язку з наданням юридичної допомоги, протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у разі звернення громадянина про відшкодування шкоди у випадках, передбачених статтею 12 Закону № 266/94-ВР, рішення за таким зверненням має бути прийняте відповідним органом у формі постанови. Оскільки, прокурор закрив кримінальне провадження з підстави невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримати, він зобов'язаний прийняти постанову про визначення розміру шкоди, завданої позивачу незаконними діями органу досудового розслідування у відповідності до Закону №266/94-ВР.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" № 266/94-ВР від 01.12.1994, визначено, що відповідно до положень цього Закону відшкодовується шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

В силу положень частини 1 статті 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996.

Згідно з п.4 Положення №6/5/3/41 завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до п.6 Положення №6/5/3/41 громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п. 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати.

При відсутності відомостей про місце проживання спадкоємців повідомлення направляється їм не пізніше п'яти днів з дня їх звернення до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ст.3 Закону (примітка - Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду»), відшкодуванню громадянинові підлягають: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно з п.10 Положення №6/5/3/41, крім відшкодування заробітку та інших грошових доходів, громадянинові, згідно з п. 3 ст. 3 Закону, підлягають поверненню суми штрафу, стягнуті на виконання вироку суду як міри покарання, судові витрати та інші витрати.

До інших витрат відносяться суми, стягнуті з громадянина на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову, суми, внесені ним на відшкодування матеріальної шкоди добровільно або за вимогою адміністрації, а також суми, витрачені на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду та найом жилого приміщення.

Відповідно до п.4 ст.3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені адвокатському об'єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Згідно з п.11 Положення №6/5/3/41 для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів;

2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегія суддів підкреслює, що як вірно зазначив суд першої інстанції, одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження від 11.09.2017, прокурор не направив позивачу повідомлення з роз'ясненням порядку відшкодування шкоди, чим порушив пункт 6 Положення №6/5/3/41.

Прокуратура України прийняла постанову якою закрила кримінальне провадження № 0000057 щодо підозрюваного позивача, у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, а позивач на час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 08.02.2017 сплатив адвокату кошти в сумі 30000,00 грн., що підтверджується приходним касовим ордером №4/17, 11.05.2017 сплатив адвокату кошти в сумі 14000,00 грн., що підтверджується приходним касовим ордером №14/17 (не заперечується відповідачем), тому позивач має право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" і його право на таке відшкодування не залежить від того, що в цілому кримінальне провадження № 0001894 відповідачем не закрите.

Враховуючи зазначене вище, та оскільки прокурор закрив кримінальне провадження з підстави невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримати, він зобов'язаний прийняти постанову про визначення розміру шкоди, завданої позивачу незаконними діями органу досудового розслідування у відповідності до Закону №266/94-ВР, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

А тому враховуючи, що в силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Шепетівської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2018 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.