Справа № 227/1888/15-а
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.06.2018
Справа № 227/1888/15-а
Провадження № 2-а/334/63/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьк Донецької області, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьк Донецької області, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що позивач вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Харцизьк Донецької області та отримує державну пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є єдиним джерелом його існування. Однак відповідачем з липня 2014 року до часу звернення до суду з позовом без надання йому причин припинено виплату призначеної йому пенсії, з огляду на що ОСОБА_1 опинилась у дуже скрутному матеріальному становищі.

Щомісячна виплата пенсії становить 2196 гривень, у зв'язку з чим сума невиплаченої позивачу відповідачем пенсії за період з липня 2014 року по січень 2015 року становить 15372 гривень. Позивач вважає відмову відповідача у виплаті пенсії незаконною і такою, що порушує норми чинного законодавства України та міжнародних договорів, виконання яких взяла на себе Україна. Також вищенаведеними діями УПФУ в місті Харцизьку Донецької області позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у його моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача, гарантованих Конституцією України і чинним законодавством України, в частині своєчасного отримання пенсії, що призвело до втрати його налагоджених і нормальних життєвих зв'язків, через що він вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, також він не зміг своєчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, нести витрати по утриманню будинку, в якому мешкає, належним чином харчуватися та вдягатися, внаслідок чого став нервовим, роздратованим та пригніченим, стан його самопочуття погіршився, у зв'язку з чим просить на відшкодування моральної шкоди стягнути 3000 гривень.

Просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області щодо незаконної невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі нарахованого розміру пенсії; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області на його користь нараховану, але не виплачену суму пенсії за період з 01 липня 2014 року по 31 січня 2015 в розмірі 15372 гривень, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області на його корись суму моральної шкоди у розмірі 3000 гривень; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області нараховувати та проводити на його користь виплату нарахованої йому пенсії в повному обсязі; стягнути з відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2017 року поновлено провадження у справі, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості та моральної шкоди передано на розгляд Ленінському районному суду м. Запоріжжя, у зв'язку зі зміною місця проживання позивача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2017 року головуючим суддею по справі визначено суддю Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюка О.М.

Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи до судового засідання також не з'явився за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Представником ГУПФУ в Донецькій області надано заперечення на адміністративний позов, в якому зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач зареєстрований на тимчасово окупованій території України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до законодавства України таким пенсіонерам виплачується пенсія після надання до відповідних органів Пенсійного фонду України довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не володіє відомостями про наявність заборгованості з виплати пенсії позивачу та чи отримував позивач вищевказану довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та чи надавав дану довідку до органів Пенсійного фонду України. При зверненні пенсіонера з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до територіальних управлінь Пенсійного фонду України пенсія та заборгованість пенсіонеру будуть виплачені в повному обсязі. Таким чином Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що оскільки ним не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення вимог позивача відсутні. Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір» органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору.

Враховуючи, що повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання представники відповідача та третьої особи не повідомили суд про причини їх неявки та не надали доказів, підтверджуючих поважність причин такої неявки, суд відповідно до пункту 1 частини 3 статті 205 КАС України вважає можливим проведення судового засідання за їх відсутності.

За таких обставин на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають наступних підстав.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на пенсії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

З копії листа Міністерства соціальної політики України за вих. № 3593/0/2-17/22 від 22 лютого 2017 року вбачається, що в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване за адресою: 69093, АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району за вих. № 04 вх.01-35/5089 від 23 червня 2017 року позивач перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб України з 24.02.2016 року та отримав довідку № (а.с. 48-49).

Згідно Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених законом.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Харцизьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІ, м. Харцизьк визнаний тимчасово окупованою територією.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (із змінами) від 15.04.2014 року, виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Зазначені виплати, що призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності цією постановою, здійснюються за фактичним місцем їх проживання (перебування) у разі видачі їм до 1 лютого 2015 р. такої довідки.

Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати.

Таким чином, пенсіонери з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження мають право на одержання пенсії за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення та взяття на облік, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З даною довідкою пенсіонер має право звернутися до територіального підрозділу Пенсійного фонду України в населеному пункті, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Пенсія та заборгованість такому пенсіонеру будуть виплачені в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України, права позивача порушені не були.

Згідно положень статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, тому право на звернення до суду у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право,а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьк Донецької області, стягнення невиплаченої суми пенсії та зобов'язання нараховувати і проводити виплату нарахованої позивачу пенсії в повному обсязі задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 3000 гривень з таких підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 вказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, суд враховує, що тимчасове припинення виплати позивачу пенсії було обумовлено проведенням антитерористичної операції на тимчасово окупованих територіях Луганської і Донецької областей, до яких належить і місто Харцизьк Донецької області, яке і до сьогоднішнього дня залишається на непідконтрольній Україні території.

Також суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що протиправною бездіяльністю Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області як суб'єкта владних повноважень порушено його права, оскільки така бездіяльність завдала йому моральних страждань.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам її сім'ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров'я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

При цьому, позивачем має бути доведено, а судом оцінено наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 6, 7-9, 12, 77, 121, 263, 371, 242-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьк Донецької області, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено у повному обсязі 27.06.2018р.

Суддя О.М. Гнатюк