Справа № 559/2608/18
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2608/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Протас Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1)

до інспектора Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції у Рівненській області ст. лейтенанта ОСОБА_6 (адреса вул. Пекарська, 10 м.Дубно Рівненської області)

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 23.11.2018 року близько 10:30 год. він , керуючи автомобілем в м. Дубно, в районі цукрового заводу, при виїзді з другорядної дороги на головну здійснив вимушену аварійну зупинку, у зв'язку із технічними неполадками автомобіля. Авто заглохто та не міг його завести, тому ввімкнув знак аварійної зупинки і хотів відкотити автомобіль від перехрестя щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху та встановити стаціонарний знак аварійної зупинки.

Однак, не встигнув цього зробити, так як до нього під'їхав наряд поліції і відразу повідомили про те, що він ніби-то порушив правила паркування, за що на нього будуть складати протокол. Його твердження про те, що він не припарковувався тут, а здійснив вимушену зупинку, у зв'язку із несправностями у роботі авто поліціцейською ОСОБА_6 були проігноровані. Крім цього, остання вела себе агресивно, підвищувала голос, погрожувала надіти кайданки, зробити обшук автомобіля і почала складати на нього постанову за порушення правил зупинки транспортного засобу. Він повідомив, що не згідний з цією постановою, однак такий запис в постанову інспектор не дозволила йому зробити.

Вважає, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором ОСОБА_6 були допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим постанова ДПОІ8 №891330 являється незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, згідно Правил дорожнього руху визначено п.15.9:

«зупинка заборонена: ... на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїжджої частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Як зазначає позивач, він здійснив вимушену аварійну зупинку, в взв"язку з неполадками автомобіля, на підтвердження чого надав відеозапис спроби транспортування його автомобіля з місця вимушеної зупинки. Однак, інспектор жодних обставин справи не з'ясував, а лише склав постанову, вказавши неправдиву інформацію щодо ніби-то порушення ним правил зупинки та не роз"яснила йому права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, викладених у адміністративному позові, просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, однак подала відзив на позовну заяву, де зазначає, що 23.11.2018 року близько 10.30 год., перебуваючи у складі ГРПП 2 Дубенського ВП нею спільно із ОСОБА_5.в м. Дубно по вул. Заводська, 30 було виявлено автомобіль марки «Фольцваген пасат», який був припаркований із порушенням правил дорожнього руху, а саме порушив п.15.9 Г ПДР України: здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїжджої частини. Підійшовши до вищевказаного автомобіля, водію ОСОБА_2 було повідомлено, що він припаркований із порушенням правил дорожнього руху, у відповідь останній повідомив, що у нього технічно не справний автомобіль.

В подальшому, водієві ОСОБА_2 було роз'яснено, що коли у автомобіля є технічна несправність, потрібно ввімкнути аварійну сигналізацію та виставити знак аварійної зупинки. Оскільки вищеперерахованих пунктів водієм виконано не було, тому прийнято рішення на місці винести постанову за порушення правил дорожнього руху, а саме за порушення правил зупинки. Після чого водієві ОСОБА_2 було роз'яснено положення статті 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи(ч.1 ст.283 КУпАП).

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №891330 від 23 листопада 2018 року, складеної відповідачем вбачається, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційной номер НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїжджої частини, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.5).

Згідно п.15.9 ПДР, затверджених постановою Кабінену Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306, «зупинка заборонена: ... на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїжджої частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно пояснень позивача, останній здійснив вимушену зупинку власного автомобіля, в з»язку з технічною несправністю, в зв"язку з чим увімкнув аварійну сигналізацію та хотів встановити знак аварійної зупинки, однак не встиг цього зробити, так як під"їхав наряд поліції, та повідомили про порушення ним правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч.5 ст.77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3,8 Конституції України, ст.8 КАС України).

Зі змісту частини 3 ст.62 Конституції України убачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення. Доводи відповідача, зазначені у відзиві на адміністративний позов не підкріплені жодними доказами щодо спростування вимог позивача, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

За таких умов, склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122 ч. 1 КУпАП, залишається недоведеним, а відтак, склад адмінправопорушення у даному випадку відсутній.

Відповідно до ст. 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином суд вважає, що розгляд справи інспектором Дубенського ВП ГУНП ОСОБА_6 носив формальний характер без з»ясування вини особи в його вчиненні, а також з'ясування інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити чатково, постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- скасувати.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: залишає постанову без зміни; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу. За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними дій інспектора Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягають до задоволення.

Зважаючи на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст. 241-246,286 КАСУ, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1) до інспектора Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції у Рівненській області ст. лейтенанта ОСОБА_6 (адреса вул. Пекарська, 10 м.Дубно Рівненської області) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задоволити частково .

Постанову серії ДПО18 №891330 від 23.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області, протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 09.01.2019 року

Суддя: