Справа № 464/6899/16-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2018 року

Київ

справа №464/6899/16-а

адміністративне провадження №К/9901/16959/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Львівської митниці ДФС

на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 14.12.2016 (головуючий суддя: Мичка Б.Р.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017 (головуючий суддя: Гудим Л.Я., судді:Пліш М.А., Святецький В.В.)

у справі №876/1287/17 (№464/6899/16-а)

за позовом ОСОБА_4

до Львівської митниці ДФС, заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника УБ з МП Мірошниченко М.І.

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС (далі - відповідач 1, Митниця), заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника УБ з МП Мірошниченко М.І. (далі - відповідач 2), в якому просив: скасувати постанову Митниці у справі про порушення митних правил від 22.06.2016 № 2106/20910/16, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 14.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017, позов задоволено: скасовано постанову у справі про порушення митних правил від 22.06.2016 № 2106/20910/16 відносно позивача.

У касаційній скарзі Митниця просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм ст. 467 Митного кодексу України (далі - МК). За доводами касаційної скарги, судами при вирішенні спору не було враховано те, що перевищення строку транзитного перевезення автомобілів є триваючим правопорушенням, яке закінчується або: його вивезенням; або поміщенням в інший митний режим; або конфіскацією; або повною втратою внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому процесі, постановою Митниці у справі про порушення митних правил від 22.06.2016 № 2106/20910/16 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Фактичною підставою для прийняття вказаної постанови стали обставини порушення позивачем більше ніж на 10 днів присічного строку перебування автомобілю «Honda CR-X», реєстраційний номер НОМЕР_1, на митній території України, попередньо ввезеного у митному режимі «транзит». Так, цей автомобіль був ввезений позивачем на митну територію України 16.05.2015, тоді як станом 30.05.2016 вказаний автомобіль не був вивезений за межі митної території України. Підставою для прийняття оспорюваної постанови був протокол про порушення митних правил від 30.05.2016 № 2106/20910/16.

Перевищення строку ввезення автомобілю у митному режимі «транзит» позивач пояснював обставинами непереборної сили: перебуванням автомобіля на ремонті на станції технічного обслуговування у зв'язку із поломкою коробки передач та двигуна. Вказані обставини у судовому процесі сторонами не оспорюються.

Частиною 3 ст. 470 МК встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 95 МК (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) для автомобільного транспорту встановлені строки транзитних перевезень у 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів) (частина 2 цієї статті).

Згідно з ч.1 ст.192 Митного кодексу України, у випадку якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.2 Розділу ІІ Порядку № 1066, якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Митний орган, до якого звернувся перевізник, протягом цієї самої доби вносить до ЄАІС відомості (дату та номер реєстрації звернення митним органом) про факт наявності звернення та каналами електронного зв'язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

Пунктом 2 Розділу VIII Порядку № 657 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) дано визначення наступним поняттям: обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Застосовуючи вказані правові норми, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок, що такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили. Доказів того, що такий ремонт був здійснений у зв'язку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем у судовому процесі надано не було.

У той же час, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій, застосувавши норму частини 1 ст. 467 МК, виходили із того, що Митницею було пропущено шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил. До такого висновку суди прийшли з огляду на обставини неодноразового перетинання позивачем державного кордону України у 2015 році на іншому транспорті.

Згідно з частиною 1 ст. 467 МК, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

При цьому, наведений у частині 1 ст. 467 МК перелік триваючих порушень митних правил не є вичерпним.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Застосовуючи вказані правові норми, суди попередніх інстанцій зробили юридично правильний висновок щодо природи порушення позивачем норм МК - що вказане правопорушення є триваючим. Разом із тим, за встановлення у судовому процесі факту складення протоколу про порушення митних правил 30.05.2016, суди зробили помилковий висновок про пропуск Митницею строку для накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил згідно з оспорюваною постановою від 22.06.2016 № 2106/20910/16. Такий висновок судів, не відповідає правильному змісту правового регулювання вищевказаних норм та природі триваючого правопорушення, яке характеризується триваючою у часі дією або бездіяльністю - не вивезення автомобіля, ввезеного у митному режимі «транзит».

Відповідно до частини 1 ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 3 цієї статті).

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Скасувати постанову Сихівського районного суду м. Львова від 14.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017, у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко