Справа № 489/7035/18
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 489/7035/18 провадження №2-а/489/274/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції із складання постанови без складання протоколу та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 692140 від 26.10.2018.

В позові вказав, що 26.10.2018 рухаючись на автомобілі Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Залізничній в м. Миколаєві, був зупинений працівниками поліції по причині, як повідомив інспектор Ягодзинський А.В., розмови по телефону під час керування транспортним засобом. Після заперечення цього твердження, працівниками поліції був наданий відеозапис, який не містить фіксації факту розмови по телефону під час керування автомобілем. Для надання правової допомоги він подзвонив адвокату, але в той же час працівники поліції склали постанову та оголосили право на її оскарження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.11.2018, з урахуванням вимог статті 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання відповідач не зявився до суду та подав відзив на позовну заяву з відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення.

У відзиві вказано, що 26.10.2018 під час патрулювання міста Миколаєва інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 було виявлено порушення ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі ОСОБА_4 дорожнього руху),а саме водій автомобіля Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, користувався засобом звязку (мобільним телефоном) тримаючи його в руці, чим порушив вимоги пп. «д» п. 2.9 ОСОБА_4 дорожнього руху, після чого було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу. Після дослідження доказів і надання їм оцінки було встановлено склад адміністративного правопорушення та винесено постанову. Також позивачу було розяснено його права та обовязки, зокрема порядок та строки оскарження постанови.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.10.2018, серія ЕАВ № 692140, вбачається, що 26.10.2018 о 09 год. 54 хв., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 84 по вул. Залізнийчній в м. Миколаєві, користувався засобом звязку під час руху транспортного засобу, тримаючи його в руках, чим порушив вимоги пп. «д» п. 2.9 ОСОБА_4 дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до пп. «д» п. 2.9 ОСОБА_4 дорожнього руху, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання)

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із дослідженого під час судового розгляду наданого відповідачем відеозапису вбачається, що відеофіксація обмежується лише діями співробітників поліції після зупинки транспортного засобу, внаслідок чого суд позбавлений можливості встановити факт користування позивачем мобільним телефоном під час керування транспортним засобом з урахуванням заперечень останнього з приводу цього твердження відповідача.

Таким чином, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис та вказівку про порядок і строк її оскарження, а тому за замістом не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі доказів, які б підтверджували порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, і винесення інспектором патрульної поліції постанови, яка за змістом не відповідає ст. 283 цього Кодексу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині скасування постанови та закриття провадження у справі, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Вимога позивача в частині визнання дій інспектора патрульної поліції протиправними внаслідок винесення постанови без складення протоколу про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч. 2 ст. 122 належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 692140 від 26.10.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Пятого апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://court.gov.ua/sud1416/ .

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1;

відповідач: інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Новозаводська, 16/1.

Повний текст рішення складено 26.12.2018

Суддя І.В. Коваленко