Справа № 826/7640/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року 826/7640/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.12.2017 №6524;

- зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.09.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2018 справу №826/7640/18 передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

18.07.2018 матеріали адміністративної справи №826/7640/18 надійшли на адресу суду та за результатами автоматизованого розподілу передані судді Балаклицькому А.І.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України та має трудовий стаж 27 років. Вказав, що до 24.12.1991 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а 24.12.1991, досягши 45 років, він виїхав з України до ОСОБА_2 на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі ОСОБА_2. Вказав, що досяг усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", оскільки йому виповнилось 72 роки та має трудовий стаж 27 років. При цьому, позивач зауважив, що оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 визнано неконституційними положення Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії громадянам України, які постійно не проживають на її території, 06.09.2017 через свого представника він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії за віком на підставі того, що він як особа, яка виїхала на постійне місце проживання до ОСОБА_2, законних підстав для призначення пенсії за віком не має. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки він має всі підстави для отримання пенсії, що крім всього підтверджується рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Пенсійним органом було правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки до заяви про призначення пенсії не додано всіх необхідних документів, передбачених "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, 24 грудня 1991 року виїхав з України на постійне місце проживання до ОСОБА_2, де взятий на консульський облік в Посольстві України в державі ОСОБА_2.

До виїзду за кордон позивач мешкав за адресою: АДРЕСА_1, м. Біла Церква, Київська область.

На даний час позивач проживає в країні ОСОБА_2.

31 жовтня 2017 року представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України щодо передачі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії уповноваженому управлінню для розгляду по суті.

Відповідно до листа від 20.11.2017 №18905/Б-11 представнику ОСОБА_1 повідомлено, що управлінням, визначеним для розгляду заяви ОСОБА_3 про призначення пенсії, є Білоцерківське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області. Заяву про призначення пенсії та додані до неї документи надіслані на адресу Білоцерківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

06 вересня 2017 року представник позивача особисто звернувся до Білоцерківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком.

До вказаної заяви представник позивача додав наступні документи: копію довіреності, копію ізраїльського посвідчення особи, копію трудової книжки, копію диплому, копію ордеру Міністерства оборони СССР; оригінал особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, яка посвідчена нотаріально та апостильована.

Представнику позивача було видано розписку-повідомлення від 06.09.2017, де в графі "Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії" вказано перелік обовязкових документів, які потрібно додати в трьохмісячний термін, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; посвідку на постійне місце проживання в Україні; документи про місце проживання (реєстрації) особи; оригінал трудової книжки.

Також, у даній розписці-повідомленні вказано перелік інших документів, які потрібно додати в трьохмісячний термін, а саме: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000; документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Листом від 05.10.2017 Білоцерківське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило представника позивача, що відповідно до Порядку №22-1 до заяви про призначення за віком пенсії подаються: документи про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; документ про стаж; документи про місце проживання (реєстрації) особи. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У даному листі відповідач також зазначив, що 06.09.2017 представник позивача звернувся до управління із заявою про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком та того ж дня його повідомлено про перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії. Питання щодо призначення (відмови у призначенні) пенсії буде вирішене після спливу трьохмісячного терміну.

У листопаді 2017 року представник позивача надав відповідачу наступні документи, а саме: посвідчення особи ОСОБА_1; трудову книжку ОСОБА_1; ідентифікаційний номер ОСОБА_3; ордер Міністерства оборони СССР.

Рішенням Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.12.2017 №6524 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки ОСОБА_1 є громадянином держави ОСОБА_2 і відповідно там проживає, в 3-місячний термін посвідки на постійне проживання в Україні не надав.

Листом від 26.04.2018 №389/Б-01 Білоцерківське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило представника позивача про те, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та рішення про відмову у призначенні пенсії було надіслано представнику позивача ОСОБА_4, оскільки в заяві від імені ОСОБА_1 була зазначена адреса місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 країна ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вказаною відмовою в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною 5 статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 за №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846).

Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі , що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 1.6, п. 1.7 Порядку №22-1звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У пункті 2.1 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком.

За правилами пунктів 2.22-2.23 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до положень пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п. 4.2 Порядку № 22-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку №22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 Порядку №22-1).

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні відносини, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженого на виконання його положень Порядку №22-1.

При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, визначені п. 2.1 Порядку, подані до уповноваженого органу ПФ України в установленому порядку. Одночасно, орган, що призначає пенсію, може здійснювати перевірку достовірності таких документів і зазначених у них відомостей, що узгоджується з пунктом 4.2 Порядку №22-1.

Також, згідно з абз. 1 п. 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" №5492-VI від 20.11.2012, документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Підставою для не прийняття відповідачем рішення про призначення позивачу пенсії за віком слугувала та обставина, що позивач є громадянином держави ОСОБА_2 та він не надав відповідачу посвідку на постійне місце проживання в Україні та документи про місце проживання (реєстрації).

Матеріалами справи підтверджується, що разом із заявою позивачем (через уповноваженого представника) було подано, зокрема, посвідчення особи, видане Міністерством внутрішніх справ Держави ОСОБА_2, з якого не вбачається, що позивач є громадянином України. При цьому, фактичне місце проживання позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

Суд зазначає, що вказане посвідчення особи, яке видано Державою ОСОБА_2, не підтверджує громадянство України у розумінні Закону України "Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492.

Крім того, з апостильованого переводу вказаного посвідчення вбачається, що статус ОСОБА_1 визначено як громадянин ОСОБА_2.

Таким чином, суд зазначає, що представником позивача до органу Пенсійного фонду України не було надано належного посвідчення особи у розумінні наведеної норми.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, на яке посилається позивач, визнано неконституційними положення Закону №1058-ІV в частині статті 49 "Припинення та поновлення виплати пенсії" та другого речення статті 51 "Виплата пенсії у разі виїзду за кордон", тобто стосуються виключно питання припинення виплати раніше призначеної на території України пенсії і не регулюють питання призначення пенсії. Тому вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосоване до правовідносин з призначення пенсії позивачеві.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки ОСОБА_1 подав заяву про призначення та виплату пенсії за віком без дотримання вимог ст. 44 Закону №1058-IV щодо необхідного пакету документів, а відтак територіальний орган ПФУ виконав обов'язок щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії та прийняв правомірне рішення, яким відмовив у задоволенні заяви про призначення йому пенсії за віком.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обовязок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позиції щодо наявності в діях відповідача протиправності щодо відмови в призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до частини пятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним судових витрат суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.