Справа № 420/5668/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5668/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

16.11.2018 року та 19.11.2018 року представник позивача надав до суду заяви про усунення недоліків позову разом із додатками, чим усунув недоліки визначені ухвалою суду (в тому числі змінений позов в редакції від 16.11.2018 року (а.с. 28-35).

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.1 ч.1 ст.263 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, перебуває на обліку в Малиновському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі. Вказує, що у серпні 2018 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року, згідно виданої довідки Територіального управління ДСА України в Донецькій області від 09.08.2018 року № 985, проте отримав відповідь згідно якої перерахунок буде здійснений не з 01.01.2018 року, а з 01.08.2018 року. Позивач не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача звернувся до суду з цим позовом.

Представником відповідача 21.12.2018 року подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити вказавши, що згідно положення п. 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 (з змінами та доповненням) перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проводиться з 01.08.2018 року, оскільки Закон України набрав чинності з 22.07.2018 року.

Згідно ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що позивач перебуває у статусі судді у відставці Куйбишевського районного суду м. Донецька, позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку у Малиновському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 01.01.2018 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 26430 грн. (посадовий оклад - 17620 грн., доплата за вислугу років - 8810,00 грн. (50% посадового окладу) (а.с.16).

21.08.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою стосовно проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці в зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму доходів громадян з 01.01.2018 року (зворотній бік а.с.17).

До заяви було додано довідку Територіального управління ДСА України в Донецькій області від 09.08.2018 року № 985, документи про стаж та трудова книжка (а.с.17).

10.10.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання роз'яснення підстав здійснення відповідного перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці в зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму доходів громадян не з 01.01.2018 року, а з 01.08.2018 року (а.с. 19).

18.10.2018 року відповідачем надано відповідь на вказану заяву листом №422/Д-1, за змістом якої, посилаючись на пункт 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р.№ 3-1, зазначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено 01.08.2018 року оскільки Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» набрав чинності з 22.07.2018 року (а.с.20).

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача щодо не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VIII у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.12.2015 року визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що довічне грошове утримання судді у відставці залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011р. №18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року було встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Законом України від 15.05.2018 року №2415-VІІІ «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» внесено зміни до абзацу 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (Відомості Верховної Ради України, 2017 року, № 2, ст. 25) слово та цифри « 1600 гривень» замінити словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Отже, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600,00 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762,00 грн.

Відтак, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року. З огляду на що, в даних правовідносинах, безпідставним є посилання відповідача щодо норм статті 58 Конституції України, в частині положень про дію закону в часі.

Отже, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн., а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою ПФУ України №3-1 від 25.01.2008 року визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є обставиною, що обумовлює необхідність у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Крім того, слід вказати щодо визначення періоду за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання, так, згідно пункту 4 ІІ Розділу «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Тобто, положення вказаного нормативного акту визначає період в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що не є тотожнім з періодом за який може бути здійснений такий перерахунок. Суд зазначає, що дата з якої у відповідача виник обов'язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку не є тотожнім поняттям з датою з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Виходячи із аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунку з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року щомісячного довічного грошового утримання, призначеного позивачу виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762,00 грн.

З урахуванням того, що право на перерахунок довічного грошового утримання у судовому порядку доведено, позовна вимога зобов'язального характеру підлягає задоволенню, як похідна від визнання дій протиправними та така, що слугуватиме ефективним способом захисту в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд зазначає, що ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що позивач просить суд зобов'язати відповідача, перерахувати та виплачувати позивачу, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з положеннями частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, в розмірі 80 відсотків від суддівської винагороди, з якої обчислюються щомісячне грошове утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та у разі зміни грошового утримання судді апеляційного суду Одеської області, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд вказує на те, що предметом позовної заяви є вимоги щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача саме в частині визначення дати, з якої у позивача виникло право на перерахунок довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити відповідний перерахунок саме з 01.01.2018 року, а не 01.08.2018 року. В той же час, суд наголошує, що позовні вимоги саме в такому вигляді є передчасними, оскільки завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, а не у захисті можливого порушення такого права у майбутньому.

Крім того, як було встановлено судом, позивач перебуває у статусі судді у відставці Куйбишевського районного суду м. Донецька тобто суду першої інстанції, а не апеляційної.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2018 року та необхідність зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2018 року відповідно до довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області від 09.08.2018 року № 985 та виплатити його з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 4). Враховуючи зазначене, судові витрати у розмірі 704,80 грн. мають бути стягнуті з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання- задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2018 року.

Зобов'язати Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2018 року відповідно до довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області від 09.08.2018 року № 985 та виплатити його з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1 код платника податків - НОМЕР_1).

Відповідач: Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (вул. Прохоровська, 3, м.Одеса,65007, код ЄДРПОУ - 41249156).

Суддя Корой С.М.

.