Справа № 522/249/19
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/249/19
Провадження № 2-а/522/1/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду 08.01.2018 року надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, а саме просили:

- Заборонити Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради вчиняти будь які дії по демонтажу за адресою АДРЕСА_1.

- Заборонити Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради вчиняти будь як і дії по демонтажу за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви посилались на те, що згідно договору купівлі продажу №262 від 08.04.2014 р., засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Олешко Ю.С. укладеним між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2, покупцем було отримано у власність належну продавцю дачну будівлю розташованої за адресою АДРЕСА_1. Згідно договору купівлі продажу №271 від 10.04.2014 р., засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Олешко Ю.С., укладеним між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_1, покупцем було отримано у власність належну продавцю дачну будівлю розташованої за адресою АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здобуто на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси за №2-4033/10 від 30.07.2010 р., (суддя Позняк В.С.). Позивачем в даній справі була ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Однак Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради від 29.12.2018 року вручив заявникам припис за №ДБ-13113 за ст.152 КУпАП, ігноруючи норми законів, Конституції України, зазначивши в ньому, що нібито ними самовільно зайняли земельну ділянку при відсутності документу, що засвідчує право на користування будівельними спорудами. Також відносно заявників Департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради було винесено постанову ДБ-13-13 від 29.12.2018 року про притягнення їх до адміністративної відповідальності. Посилались на те, що мають намір оскаржити до суду відповідні постанову та припис. Вважають, що невжиття заходів забезпечення майбутнього позову про визнання протиправним та скасування припису та визнаття протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки виконання демонтажу побудованої споруди призведе до істотного порушення права до розгляду справи по суті.

У відповідності до ч.1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки розгляд заяви про забезпечення позову відбувається без повідомлення учасників справи, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень; 4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вбачає, що предметом майбутнього позову є оскарження постанови Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради ДБ-13-13 від 29.12.2018 року та припису Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради №ДБ-13/13 від 29.12.2018 року.

До заяви було подано рішення Суворовського районного суду м. Одеси за №2-4033/10 від 30.07.2010 р., (суддя Позняк В.С.), згідно якого право власності було визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_5.Також долучено припис Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради №ДБ-13/13 від 29.12.2018 року, складений відносно заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

У заяві також заявниками зазначається, що відносно них складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскаржити яку вони мають намір.

Проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, уважно вивчивши клопотання заявників про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали заяви в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради вчиняти будь які дії по демонтажу огорожі за адресою АДРЕСА_1 та за адресою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 229, 241, 242, 243, 248, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позову - задовольнити.

Заборонити Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради вчиняти будь які дії по демонтажу огорожі за адресою АДРЕСА_1.

Заборонити Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради вчиняти будь як і дії по демонтажу огорожі за адресою АДРЕСА_1.

Виконання ухвали з питання забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу направити сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Домусчі Л.В.