Справа № 280/5554/18
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

29 грудня 2018 рокуСправа № 280/5554/18
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Новікова І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа - Комунальне підприємство «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі - відповідач), третя особа - Комунальне підприємство «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі - третя особа, КП «Житломасив»), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення 45 сесії VII скликання Мелітопольської міської ради від 07.12.2018 №1/20 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою КП «Житломасив» земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,25 га для розміщення та експлуатації об'єктів дорожнього сервісу - розміщення та обслуговування автостоянки з подальшою передачею в постійне користування;

визнати за позивачем право постійного (безстрокового) користування земельною ділянкою площею 2198,74 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на АДРЕСА_1.

Відповідно ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративного позову, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

З позовної заяви судом встановлено, що предметом вищевказаної позовної заяви є оскарження позивачем рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області про надання дозволу КП «Житломасив» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням вимог, встановлених нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою, з подальшою передачею такої земельної ділянки в постійне користування та у власність.

Позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення посилається на те, що вона є безстроковим законним користувачем земельної ділянки, передача якої здійснюється КП «Житломасив», оскільки має право власності на будівлю, яка розташована на спірній земельній ділянці.

При цьому, жодних посилань на порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення позовна заява не містить, а лише зазначено про те, що спірна земельна ділянка є зайнятою та перебуває у постійному користуванні позивача, у зв'язку з чим відповідач не має права розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу, частиною 3 статті 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Суддя зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу.

Суд зазначає, що органи місцевого самоврядування можуть бути як суб'єктами приватних правовідносин, так і суб'єктами публічних правовідносин. Причому статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права - цивільні чи публічні вони мають намір реалізувати.

У даній справі спір пов'язаний з реалізацією земельних прав позивача, зокрема права на вільне користування земельною ділянкою, яка на думку позивача належить їй на праві постійного користування.

Відповідач - Мелітопольська міська рада у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а права, за захистом яких звернувся до суду позивач, виникають із цивільних правовідносин.

Відповідно до пунктів «а», «б», «в» статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Отже, під час прийняття рішення від 07.12.2018 №1/20 відповідач, на його думку, діяв як законний розпорядник (власник) земельної ділянки комунальної власності від імені територіальної громади міста Мелітополя, тобто реалізовував саме цивільні права на розпорядження земельною ділянкою.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є Мелітопольська міська рада, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий, оскільки спір між сторонами стосується права власності/користування спірною земельною ділянкою, тобто носить цивільно-правовий характер.

Відповідно до ч.1 ст.1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, оскільки спірне рішення Мелітопольської міської ради стосується цивільних прав позивача, а саме права вільного користування земельною ділянкою, а також враховуючи те, що фактично між учасниками справи наявний спір щодо того хто є на даний час законним розпорядником/користувачем спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися місцевим судом за правилами цивільного судочинства.

Так само і до вимоги про визнання за позивачем права постійного (безстрокового) користування земельною ділянкою площею 2198,74 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на АДРЕСА_1, суд зазначає, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Суддя зазначає, що порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення врегульовано Розділом IV «Окреме провадження» ЦПК України.

В порядку адміністративного судочинства судом не здійснюється встановлення фактів, оскільки таке не узгоджується з завданням адміністративного судочинства наведене у частині 1 статті 2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 21, 170, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №280/5554/18 за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа - Комунальне підприємство «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права постійного користування земельною ділянкою.

Роз'яснити ОСОБА_1 її право на звернення з позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати на адресу позивача разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя І.В. Новікова