Справа № 640/20226/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 грудня 2018 року м. Київ № 640/20226/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Амельохін В.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1
доДеснянської районної в м. Києві державної адміністрації
про визнання протиправними дій та рішень, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про:

- зобов'язання відповідача розглянути заяви позивача за 2016 -2018 роки, враховуючи, що ст. 184 КЗпП України забороняє звільняти матір - одиначку дитини до 14 років;

- визнання неправомірними дії відповідача щодо призначення на посаду директора/заключення контракту/ КНП КДЦ Деснянського району Києва Лимаря враховуючи у тому числі не погодження ДОЗ КМДА КМДА ні у 2013 ні у 2015 рр;

- визнання неправомірними дії відповідача щодо нерозірвання контракту/достороково/з директором ОСОБА_3 надані докази у тому числі у десятках заяв позивача та судові рішення у тому числі 754/9059/16-ц 28.08.2017р. 754/14783/17 7.06.2018р.;

- зобов'язання відповідача розірвати контракт/достороково/ з директором Києва ОСОБА_3 враховуючи надані докази у тому числі у десятках заяв позивача та судові рішення у тому числі 754/9059/16-ц 28.08.2017р. 754/14783/17 7.06.2018р., а саме: провести дострокове розірвання діючого контракту або письмове попередження про закінчення і відмову у пролонгації контракту (закінчується в 23 жовтня 2018 року) між Деснянською РДА відповідно до розпорядження т.в.о. голови Деснянської РДА від 21.10.2015р. №582-К та директором КНП «Консультативно-діагностичного центру» Деснянського району м. Києва ОСОБА_3 який системно та грубо порушує пункти свого діючого контракту;

- визнання неправомірними дій відповідача надання розпорядження №644-к від 23.10.2013р. щодо призначення директором Комунального некомерційного підприємства /КНП/ Консультативно Діагностичного Центру /КДЦ/ Деснянського району Києва ОСОБА_3, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 спеціалізації за фахом організація і управління охороною здоров'я;

- скасування, анулювання, визнання недійсним розпорядження №644-к від 23.10.2013р. Деснянської РДА щодо призначення директором Комунального некомерційного підприємства /КНП/ Консультативно-Діагностичного центру /КДЦ/ Деснянського району Києва ОСОБА_3, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 діючої спеціалізації за фахом організація і управління охороною здоров'я;

- скасування, анулювання, визнання недійним подання від 9.10.2015р. №033-2372 начальника районного управління охорони здоров'я ДРДА Києва Коцан Л.С. на продовження контракту з ОСОБА_3 на посаді директора КНП КДЦ Деснянського району Києва;

- визнання неправомірними дії відповідача надання розпорядження №582-к від 21.10.2015р. на підставі якого було продовжено контракт з ОСОБА_3;

- скасування, анулювання, визнання недійсним розпорядження №582-к від 21.10.2015р. щодо продовження контракту з ОСОБА_3;

- визнання неправомірними дії відповідача щодо продовження контракту між відповідачем та ОСОБА_3 2015р.;

- визнання неправомірними дії відповідача надання розпорядження №141-к від 9.10.2018р. на підставі якого було продовжено контракт з ОСОБА_3;

- скасування, анулювання, визнання недійсним розпорядження №141-к від 9.10.2018р. відповідача щодо продовження контракту з ОСОБА_3;

- визнання неправомірними дії відповідача щодо продовження контракту між відповідачем та ОСОБА_3 2018р.;

- визнання недійсним, скасування, анулювання контракт 2015 р., укладений між відповідачем та ОСОБА_3;

- стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1./ у розмірі 1 072 224,00грн. з відповідача;

- визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо ігнорування заяв позивача враховуючи ігнорування ст. 184 КЗпП України.

Ухвалою суду від 06.12.2018р. залишено позовну заяву без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Підставами залишення позовної заяви без руху було те, що позивачем не надано:

- доказів сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру за п'ятнадцять позовних вимог у розмірі 10 572,00грн. та за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 8 810,00грн. або клопотання про звільнення від сплати судового збору;

- клопотання про поновлення строку звернення до суду;

- уточнення позовних вимог;

- письмових пояснень про наявність у даній справі публічно-правового спору;

- письмових пояснень, які права, свободи та інтереси позивача порушуються у даному спорі Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією. 20 грудня 2018 року позивачем через канцелярію суду подано заяву на виконання вимог ухвали суду від 06.12.2018р., відповідно до якої позивач повідомляє, що він звільнений від сплати судового збору; позивачем не пропущені строки звернення до суду.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваними діями та рішеннями Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації порушені права ОСОБА_1 щодо призначення директором Комунального некомерційного підприємства Консультативно-Діагностичного центру Деснянського району Києва ОСОБА_3, який незаконно звільнив позивача з посади стоматолога-терапевт.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; п. 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та п. 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач не розмежовує порушені права внаслідок дій та рішень суб'єктів владних повноважень та порушення його прав та прав його малолітньої дитини внаслідок протиправних дій з боку третьої особи - лікаря Комунального діагностичного Центру Деснянського району м. Києва ОСОБА_3

У Постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Також згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу вищезазначених норм, слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення (рішень).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 квітня 2018 року (справа №363/3414/13-а).

Оскаржувані рішення, дії та бездіяльність щодо призначення директором Комунального некомерційного підприємства Консультативно-Діагностичного центру Деснянського району Києва ОСОБА_3 є актами індивідуальної дії, тобто створюють правові наслідки лише для конкретних осіб.

Позивач не є суб'єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваних рішень відповідачем, відповідно і дані рішення не можуть порушувати його прав, свобод чи інтересів.

Також, відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивачем не зазначено у клопотанні про поновлення строку звернення до суду достатніх підстав для поновлення строку звернення з позовом про:

- визнання неправомірними дії відповідача щодо призначення на посаду директора/заключення контракту/ КНП КДЦ Деснянського району Києва Лимаря враховуючи у тому числі не погодження ДОЗ КМДА КМДА ні у 2013 ні у 2015 рр;

- визнання неправомірними дій відповідача надання розпорядження №644-к від 23.10.2013р. щодо призначення директором Комунального некомерційного підприємства /КНП/ Консультативно Діагностичного Центру /КДЦ/ Деснянського району Києва ОСОБА_3, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 спеціалізації за фахом організація і управління охороною здоров'я;

- скасування, анулювання, визнання недійсним розпорядження №644-к від 23.10.2013р. Деснянської РДА щодо призначення директором Комунального некомерційного підприємства /КНП/ Консультативно-Діагностичного центру /КДЦ/ Деснянського району Києва ОСОБА_3, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 діючої спеціалізації за фахом організація і управління охороною здоров'я;

- скасування, анулювання, визнання недійним подання від 9.10.2015р. №033-2372 начальника районного управління охорони здоров'я ДРДА Києва Коцан Л.С. на продовження контракту з ОСОБА_3 на посаді директора КНП КДЦ Деснянського району Києва;

- визнання неправомірними дії відповідача надання розпорядження №582-к від 21.10.2015р. на підставі якого було продовжено контракт з ОСОБА_3;

- скасування, анулювання, визнання недійсним розпорядження №582-к від 21.10.2015р. щодо продовження контракту з ОСОБА_3;

- визнання неправомірними дії відповідача щодо продовження контракту між відповідачем та ОСОБА_3 2015р.;

- визнання недійсним, скасування, анулювання контракт 2015 р., укладений між відповідачем та ОСОБА_3

Крім того, позивачем не зазначено, що оскаржувані контракти, укладені між відповідачем та ОСОБА_3 є рішеннями суб'єкта владних повноважень, які відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви, яка ухвалою суду від 06.12.2018р. залишена без руху, а саме, не надано:

- уточнених позовних вимог;

- письмових пояснень про наявність у даній справі публічно-правового спору;

- письмових пояснень, які права, свободи та інтереси позивача порушуються у даному спорі Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді.

3. Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін