Справа № 810/4152/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року справа № 810/4152/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, щодо видачі посвідчення дружини особи, померлого громадянина, віднесеного до постраждалих унаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її чоловік був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після смерті чоловіка шлюбу ні з ким не укладала. Тому вважає, що на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач зверталася до відповідача із заявою про надання їй статусу на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак у наданні такого статусу їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні правові підстави для встановлення статусу члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач згідно поштового повідомлення №617, 22.08.2018 отримав ухвалу суду від 14.08.2018, відзив до позовної заяви не надав.

Розглянувши позовну заяву, оцінивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2, померлий чоловік - ОСОБА_1, мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та був інвалідом 2 групи захворювання якого було пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія НОМЕР_1 від 23.02.2017.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.2017, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис №748, при цьому причиною смерті згідно довідки про причину смерті, від 05.05.2017, слугувало «злоякісне новоутворення правої легені».

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківської міської ради з метою отримання посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, як дружина померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за поданням Білоцерківської міської ради, прийняв рішення оформлене листом №582/02-59 від 03.03.2018 року, яким відмовив позивачу у видачі посвідчення постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Рішення Відповідача мотивовано тим, що «на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 № 76-VIII, котрий набрав чинності 01.01.2015, виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Цим же Законом виключено статті 2 визначення категорії зон радіоактивного забруднення та 23 - компенсації та пільги громадянам, віднесеним до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, з 01.01.2015 відсутній факт проживання будь-яких осіб на території зон посиленого радіоекологічного контролю та відповідно, потерпілі від Чорнобильської катастрофи 4 категорії в розумінні вказаного законодавства не мають законодавчо обґрунтованого права на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1».

Позивач не погоджується зі вказаною позицією суб'єкта владних повноважень, а тому звернувся до суду.

ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Білоцерківським РВ Управління ДМС України в Київській області 17.10.2015.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 01.02.1986 серія НОМЕР_3 перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_2.

10.02.1994 Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_2 посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони радіоекологічного контрою (категорія 4) серії НОМЕР_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 10.05.2017 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено на підставі довідки про причини смерть №195, причиною смерті ОСОБА_3 вказано - злоякісне новоутворення правої легені.

В преамбулі до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551 зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551-XII на членів сім'ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 1,9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на зазначені правові норми обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4, ОСОБА_2 був учасником по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Пункт 2 статті 10 Закону № 3551-XII визначає, що його чинність поширюється на сім'ї військовослужбовців, які призивались на збори військовозобов'язаних Міністерства оборони , прирівняних до них осіб, зазначених в статтях 6 і 7 цього Закону, тобто на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

З викладених обставин, оскаржена позивачем відмова відповідача у видачі посвідчення члена сім'ї загиблого, не ґрунтується на законі, порушує її право на соціальний захист, гарантований ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Частиною 1 ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. п. 14, 16 ч. 1 Європейської соціальної хартії в редакції від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006 року кожна людина має право користуватися послугами соціальних служб, сім'я як головний осередок суспільства має право на належний соціальний, правовий та економічний захист для забезпечення її всебічного розвитку.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до приписі Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2, який відповідно до посвідчення віднесений до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до вимог статті 10 Закону № 3551-XII має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім'ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

Цієї ж позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у рішенні по справі № 227/1693/17 від 03.10.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтями 9, 19,20, 72-90, 192-225, 241-251, 255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

1. Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо визнання протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

2. Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради Київської області, щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення дружини особи, померлого громадянина, віднесеного до постраждалих унаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.