Справа № 1440/2432/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 р. № 1440/2432/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
про:визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправною відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що наведена відповідачем підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачена ст. 118 Земельного кодексу України, а тому позов необхідно задовольнити та зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні, оскільки земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, на яку позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, належить до сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження, сади), а тому необхідно надати документи, що підтверджують факт відсутності багаторічних насаджень та документи, що підтверджують правовий статус багаторічних насаджень. Крім того, позивач вважаючи відмову відповідача немотивованою, мав право у місячний термін замовити розроблення документації із землеустрою без надання дозволу останнього.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області листом від 12.09.2018 № 1 - 91/2-4918/0/20-18-сг відмовлено позивачу, обґрунтувавши тим, що земельна ділянка, яку бажає отримати останній у власність, відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності - багаторічні насадження. Вирішення питання по суті буде можливим за наявності документів які підтверджують факт відсутності багаторічних насаджень та документів, які підтверджують правовий статус багаторічних насаджень. У разі встановлення факту наявності багаторічних насаджень, вирішення питання по суті буде можливим за наявності документу який визначатиме їх правовий статус.

Частиною 2 ст. 22 Земельного кодексу України зазначено, що багаторічні насадження - це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України передбачено, Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У листі від 12.09.2018 № 1 - 91/2-4918/0/20-18-сг, надісланому позивачу, відповідач відмовив у наданні дозволу, проте не зазначив законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Із змісту відповіді вбачається, що бажані земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення державної власності, на якій знаходяться багаторічні насадження. Запропоновано надати заявнику документи, які підтверджують факт відсутності багаторічних насаджень.

Земельним кодексом України передбачено, що єдиною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації).

Відповідач не обгрунтував, яким чином наявність або відсутність багаторічних насаджень впливає на можливість позивача отримати дозвіл на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.), сплачений квитанцією № 79 від 01.10.2018.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко