Справа № 200/13458/18-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 р. Справа№200/13458/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35)

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області, в якому позивач просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного;

- зобов'язати Бахмутсько-Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного.

Ухвалою від 03 грудня 2018 року суд прийняв до розгляду адміністративну справу та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/13458/18-а в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2018 року звернувся до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) з заявою про зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного.

Вказує, що до заяви, на підтвердження свого пільгового трудового стажу, були надані наступні документи: трудова книжка, копія наказу № 917/к від 31.06.1983 року; копія наказу № 735/к від 22.07.1983 року; копія наказу № 562/к від 10.05.1984 року; копія наказу № 754/к від 21.06.1984 року; копія наказу № 416/к від 16.03.1987 року; копія наказу № 2070/к від 02.12.1987 року; копія наказу № 1038/к від 08.10.1997 року; копія довідки № 473 від 26.11.2014 року; копія довідки № 473 від 26.11.2014 року; копія списку № 1 на підземних роботах; копія довідки від 26.11.2014 року № 474; протокол № 10 від 08.10.2018 року.

Проте, протоколом засідання комісії про підтвердження наявного трудового стажу від 08 жовтня 2018 року № 10 Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного, у зв'язку з тим, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 473 від 26.11.2014 року видана шахтою "Лідієвка" виробниче об'єднання "Донецьквугілля", яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Донецьку.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що при розгляді документів, наданих позивачем для зарахування до пільгового стажу періодів роботи, зокрема, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 473 від 26.11.2014 року видана шахтою "Лідієвка" виробниче об'єднання "Донецьквугілля", яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Донецьку. Отже, відсутні підстави для врахування зазначених в довідках відомостей про роботу у спірний період праці.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_2. Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Судом встановлено, що позивач у вересні 2018 року звернувся до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного.

Протоколом засідання комісії про підтвердження наявного трудового стажу від 08 жовтня 2018 року № 10 Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного, у зв'язку з тим, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 473 від 26.11.2014 року видана шахтою "Лідієвка" виробниче об'єднання "Донецьквугілля", яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Донецьку.

Судом також встановлено, що записами у трудовій книжці НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_1 підтверджується, що позивач працював в на підприємстві «Шахта "Лідієвка" Виробничого об'єднання "Донецьквугілля", зокрема:

- з 22 червня 1984 року по 01 листопада 1984 року, відповідно до наказу № 754/к від 21 червня 1984 року позивача переведено на електрослюсаря підземного;

- з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року позивач також працював в якості електрослюсаря підземного;

- з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року позивач працював в якості електрослюсаря підземного.

Також судом встановлено, та не є спірним питанням цієї справи, що ОСОБА_1 призначена пенсія на пільгових умовах з 22 червня 2018 року в розмірі 3641,64 гривня. Страховий стаж з урахуванням перетину періодів становить 30 років 00 місяців 00 днів. Пільговий стаж при призначенні пенсії - 14 років 00 місяців 00 днів.

Відповідачем не заперечується той факт, що позивачем разом із заявою в якості доказів наявного пільгового стажу також були надані наступні документи: трудова книжка, копія наказу № 917/к від 31.06.1983 року; копія наказу № 735/к від 22.07.1983 року; копія наказу № 562/к від 10.05.1984 року; копія наказу № 754/к від 21.06.1984 року; копія наказу № 416/к від 16.03.1987 року; копія наказу № 2070/к від 02.12.1987 року; копія наказу № 1038/к від 08.10.1997 року; копія довідки № 473 від 26.11.2014 року; копія довідки № 473 від 26.11.2014 року; копія списку № 1 на підземних роботах; копія довідки від 26.11.2014 року № 474; протокол № 10 від 08.10.2018 року.

Разом з тим, спірним питанням є не зарахування певних періодів роботи позивача на підприємстві «Шахта "Лідієвка" Виробничого об'єднання "Донецьквугілля", а саме: з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами статті 48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в пункті 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Суд зазначає, що норми пункту 20 Порядку передбачають обов'язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивача на підприємстві «Шахта "Лідієвка" Виробничого об'єднання "Донецьквугілля", а саме: з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року з тих підстав, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 473 від 26.11.2014 року видана шахтою "Лідієвка" виробниче об'єднання "Донецьквугілля", яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Донецьку, оскільки дані періоди підтверджуються належними записами в трудовій книжці позивача.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк відносяться до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Абзац 7 пункту 20 Порядку № 637 доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1028 наступного змісту: в разі розміщення підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій території України або в районах проведення АТО можливе підтвердження спеціального стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд погоджується, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах. Як встановлено судом, наявність пільгового стажу за дані періоди підтверджуються належними записами в трудовій книжці позивача.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України "Про пенсійне забезпечення" (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено всі спірні періоди роботи позивача на підприємстві "Шахта «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля» з повним робочим днем під землею за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також належно відображено загальний стаж роботи в обсязі, який є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров'я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо задоволення позовної вимоги позивача щодо визнання неправомірною бездіяльності Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, зарахування до пільгового стажу і призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов'язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії або врахування до пільгового стажу періодів роботи, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, позовна вимога позивача в частині зобов'язання Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного задоволенню не підлягають, оскільки є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача частково.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір позивачем був сплачений відповідно до квитанцій від 27 листопада 2018 року № 18 у сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного.

Зобов'язати Бахмутсько-Лиманське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 11 травня 1984 року по 01 листопада 1984 року, з 10 березня 1987 року по 02 грудня 1987 року, з 07 жовтня 1997 року по 31 грудня 1999 року на «Шахті «Лідієвка» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля», в якості електрослюсаря підземного, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути з Бахмутсько - Лиманського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 січня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Абдукадирова К.Е.