Справа № 308/13256/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4622/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року, ухвалене суддею Іванов А.П., м. Ужгород, у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ), про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

В С Т А Н О В И В:

20.11.2018 року позивач військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася до суду з позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить продовжити строк затримання на шість місяців громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з метою забезпечення передачі її відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме до 25.05.2019.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з метою забезпечення передачі її відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. строком на 6 (шість)місяців, а саме до 25.05.2019 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на даний час від Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні не одержано інформації громадянської належності або країни походження громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та необхідних для ідентифікації її особи, відповідач не співпрацює з позивачем для забезпечення її ідентифікації, через що з метою надання можливості забезпечити реадмісію відповідача слід продовжити строк затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року та винести нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки відповідач була затримана під час спроби незаконного перетину державного кордону з країнами Європейського Союзу, а не з України з території запитуваної договірної держави (Соціалістичної Республіки В`єтнам), його реадмісія повинна відбуватися виключно за стандартною процедурою. Такий вид процедури реадмісії здійснюється територіальними органами та територіальними підрозділами Державної міграційної служби (ДМС) України на підставі результатів: виявлення (затримання) компетентними або іншими органами державної влади України іноземців або осіб без громадянства, які підлягають реадмісії за стандартно процедурою.

Таким чином, позивач не має повноважень щодо реадмісії осіб за стандартною процедурою, в тому числі не може звертатися із запитами про реадмісію.

Також у разі затримання позивача для забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, тому останній фактично є ідентифікований як громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам.

Отже, компетентними органами не були вжиті протягом шести місяців дії, визначені Угодою між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав та Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію.

Апелянт стверджує, що зі змісту позову не убачається спрямованість позивача на вчинення конкретних дій щодо реадмісії, через що подальше затримання відповідача порушує його права. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази направлення до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам запитів та листів щодо встановлення осіб громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , її неповнолітньої сестри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та брата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасники справи в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від учасників справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 24.05.2018 року громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її неповнолітними сестрою ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та братом ОСОБА_5 (LE XUAN LONG), ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно, поза пунктом пропуску, перетнула державний кордон з України в Республіку Польща, в районі прикордонного знаку №13-15 (РП), на ділянці відповідальності віддулу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВІПС «Стужиця», однак після незаконного перетину кордону була затримана представниками прикордонної поліції Республіки Польща та 25.05.2018 року, в пункті пропуску «Смільниця» Мостиського прикордонного загону на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб була передана на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача відсутні. Вказаних осіб було затримано відповідно до ст.263 КУпАП.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2018 року було задоволено адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про затримання відповідача та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.5-6).

У подальшому 07.06.2018р. громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було поміщено до Чернігівського ПТПІ ДМС України, з місцем розташування АДРЕСА_1 .

15.11.2018 року відповідача разом із неповнолітніми родичами за актом приймання передавання осіб було доставлено до ПТТ Чопського прикордонного загону.

Також встановлено, що строк затримання відповідача та перебування у Чернігівському ПТПІ ДМС України закінчується 25 листопада 2018 року.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України від 03.09.2008р. «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25.09.2007р.

Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена нормами ст.4 цієї Угоди.

Отже, відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а за процедурою реадмісії, яка визначена ст.29 вищевказаного Закону та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав».

Крім того, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015р. затверджено Інструкцію про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб.

Пунктом 1 розділу IX вказаної Інструкції встановлено, що у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

З урахуванням наведеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, яка підлягає обов`язковому застосовуванню у розглядуваному випадку.

Також факт неукладення Виконавчого протоколу до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не може вважатися перешкодою для виконання такого міжнародного договору.

Щодо наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (п.11).

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (п.12).

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (п.13).

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

Згідно матеріалів справи позивачем скеровані наступні звернення стосовно відповідача:

лист № 81/559 від 26.05.2018р. до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення осіб, затриманих без документів (а.с.11-12);

лист № 81/1066 від 20.07.2018р. до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо скерування до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам запиту стосовно здійснення реадмісії відповідача (а.с.16-17);

лист № 81/1224 від 15.08.2018р. до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення осіб, затриманих без документів (а.с.19-20);

лист № 81/1723 від 26.10.2018р. до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо передачі інформації до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам з метою ідентифікації затриманих осіб.

Відповіді на вказані листи позивач не отримав.

Таким чином, позивачем доведено, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача, що також унеможливлює забезпечення процедури його реадмісії.

При цьому, позивачем висвітлено, які дії та заходи вживалися ним для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію, однак такі бажаних результатів не дали.

За наявності таких умов є неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити реадмісію особи у шестимісячний строк, через що строк затримання підлягає продовженню.

Щодо доводів представника відповідача про те, що стандартна процедура реадмісії виконається територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС України; позивач міг звернутися щодо реадмісії виключно через органи ДМС; у разі відмови таких органів у проведення реадмісії продовження строку затримання втрачає сенс, колегія суддів враховує норми процесуального закону, якими врегульовано порядок звернення до суду із розглядуваним позовом.

Так, згідно п.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов.

Оскільки позов про затримання відповідача був поданий Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, тому останній вправі звертатися до суду із розглядуваним позовом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, а також доведена необхідність продовження строку затримання відповідача, через що є наявними правові підстави для продовження строку затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 25.05.2019р.

Колегія суддів суду апеляційної інстанціїї відхиляє решту доводів апелянта (його представника), які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 289, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2018 року у справі №308/13256/18 за позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (з нею у супроводі її неповнолітня сестра ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , та брат ОСОБА_5 (LE XUAN LONG), ІНФОРМАЦІЯ_3 ), про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 03.01.2019.