Справа № 826/14008/15
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28 грудня 2018 року № 826/14008/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

14.07.2015 ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» (ПАТ «Старокиївський Банк») Пантіної Любові Олександрівни (Уповноважена особа) про:

- визнання дій при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом позивача (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та визнання договору банківського рахунку від 29.05.2014 №8325 та договору банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1283-2014 нікчемними, - протиправними;

- зобов'язання включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.05.2014 між ним та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського рахунку №8325, на який 12.06.2014 він мав намір внести кошти у розмірі 14000 доларів США, але співробітники Банку запропонували відкрити депозит «Недільний» у зв'язку з чим ним укладено договір банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1283-2014 та внесено вклад 12.06.2014 у розмірі 14000 доларів США з процентною ставкою 0,5% річних на рахунок НОМЕР_2, дата повернення - 19.06.2014.

19.06.2014 Банк за згодою клієнта закрив вказаний рахунок та перерахував кошти за договором банківського вкладу.

Позивач починаючи з липня 2014 року неодноразово звертався до працівників Банку для отримання інформації щодо повернення коштів, але йому не надано інформації про строк повернення коштів. У вересні 2014 представники Банку рекомендували звернутися до Фонду. Позивач подав до Фонду заяву від 30.09.2014 щодо повернення суми вкладу. Відповідь від 07.11.2014 містила посилання на те, що правочини, у тому числі і його визнані нікчемними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2015 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду.

Відповідачем подано до суду заперечення, з яких вбачається, що Уповноважена особа не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки позивач не набув статусу вкладника, уклав нікчемні договори, що порушує публічний порядок відшкодування коштів вкладникам неплатоспроможних банків, встановлений Законом.

Відповідач звертає увагу на те, що договір укладено в період дії заборон (віднесення 12.05.2014 Банку до категорії проблемних) та внаслідок оформлення внесення вкладу, що відбувалося шляхом відображення фіктивних операцій щодо одночасного зняття коштів та здійснення вкладу. У той же час, у зв'язку з відсутністю грошових коштів в банку неможливо було відобразити видачу грошових коштів. Спочатку відображалися фіктивні операції з нібито видачі грошових коштів та одразу нібито здійснення вкладів. По суті відбувалось «подрібнення» великого вкладу на такі, що підпадали під гарантії відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Відповідач вважає спірні угоди нікчемними в силу вимог пунктів 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 4454-VІ, оскільки за даних обставин має місце надання переваг кредитору прямо не встановлених для них законодавством або внутрішніми документами.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, згідно з розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 справу прийнято до провадження і призначено її до судового розгляду.

Представниками сторін подано клопотання про здійснення розгляду справи у їх відсутність. Відповідно, керуючись положеннями частини третьої статті 194 КАС України, судом ухвалено розглянути справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом позивача (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та визнання договору банківського рахунку від 29.05.2014 №8325 та договору банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1283-2014 нікчемними, - протиправними.

Тобто, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2014 №276/БТ ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

29.05.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського рахунку №8325.

12.06.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського вкладу №06/1283-2014, згідно якого Банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок НОМЕР_2 «Недільний» у доларах США. Дата вкладення - 12.06.2014, дата повернення вкладу - 19.06.2014, відсоткова ставка - 0,5% річних. Кошти у розмірі 14000 доларів США внесено позивачем через касу банку 12.06.2014 згідно квитанції №67086.

17.06.2014 постановою Правління Національного банку України №365 віднесено ПАТ «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних.

17.06.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №50, яким: розпочато з 18.06.2014 процедуру виведення ПАТ «Старокиївський банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; вирішено тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 18.06.2014 по 18.09.2014 включно; призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

19.06.2014 згідно банківської виписки за період з 25.05.2014 по 11.09.2014 кошти у розмірі 14000 доларів США вкладу та 1,15 доларів відсотків по вкладу перераховані на поточний рахунок позивача №6101. Залишок коштів складав 14001,15 доларів США.

24.06.2014 Уповноваженою особою прийнято наказ №23 «Про перевірку договорів в ПАТ «Старокиївський банк».

29.08.2014 відповідно до протоколу засідання комісії з перевірки договорів, призначеної наказом №30-А від 14.07.2014 констатовано, що нікчемні договори були вчинені у зв'язку з тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів перевищувала суму граничного розміру відшкодування коштів Фондом, і відповідно, існували ризики для незадоволення вимог кредиторів в результаті ліквідації Банку. Відтак, фізичними особами ініційовано процес фіктивного відкриття рахунків іншими фізичними особами для штучного зарахування коштів на них у розмірі, що не перевищує суму граничного розміру відшкодування коштів у розмірі 200000 грн. Операції із штучного залучення вкладів фізичних осіб здійснювались без присутності осіб, на ім'я яких відбувалось внесення готівкових коштів. Такі операції здійснювались у період, коли Банк не мав можливості виконати свої зобов'язання перед кредиторами Банку навіть у незначних розмірах (а.с. 53).

У зв'язку з наведеним, комісією запропоновано надати Уповноваженій особі на затвердження перелік нікчемних договорів.

Суду надано довідку про рух коштів, яка на думку відповідача підтверджує, що станом на 12.06.2014 на рахунку фізичної особи-14 перебувала сума у розмірі 177490 доларів США, на які оформлена видача коштів 12.06.2014 та яка у цій же сумі 12.06.2012 розподілена на рахунки інших тринадцяти фізичних осіб за послідовними договорами №№06/1268-2014, 06/1269-2014, 06/1270-2014, 06/1271-2014, 06/1273-2014, 06/1274-2014, 06/1275-2014, 06/1276-2014, 06/1278-2014, 06/1281-2014, 06/1282-2014, 06/1283-2014, 06/1285-2014 документи щодо чого оформлені послідовно, в операційний час, окрім останнього (а.с. 54).

29.08.2014 Уповноваженою особою видано наказ №61, яким визнано нікчемними всі транзакції та правочини, згідно переліку, доданого до наказу, зокрема, наведене стосується договорів, укладених між позивачем і Банком від 29.05.2014 №8325 та від 12.06.2014 №06/1283-2014 (а.с. 72-73).

11.09.2014 постановою Правління Національного банку України №563 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Старокиївський банк» та прийнято рішення про його ліквідацію. Рішення опубліковано у газеті «Голос України» №178 (5928) від 18.09.2014.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2014 розпочато ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 18.09.2014, призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банку» Пантіну Л.О. строком на 1 рік з 18.09.2014 по 18.09.2015. Загальний термін ліквідації: 18.09.2014 - 17.09.2018.

Листом від 07.11.2014 вих. №661/09.02 позивача повідомлено, що правочини, у тому числі і договір банківського рахунку від 29.05.2014 №8325 та договір банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1283-2014, операції з внесення грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, які є предметом кримінального провадження, банком визнані нікчемними відповідно до вимог частин другої, третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

18.03.2015 позивачем до ПАТ «Старокиївський банк» подано вимогу про повернення коштів за договором банківського вкладу №8325 від 29.05.2014, на яку відповідачем надано відповідь від 17.04.2015 вих. №2872/09-02 про те, що звернення оформлене без дотримання вимог законодавства та не підлягає розгляду.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд, вирішуючи спір по суті, виходить з того, що відповідач вказує на формальність оформлення документів про укладення договору банківського вкладу та відкриття банківського рахунку, без дотримання вимог чинного законодавства України та умов самих Договорів.

Уповноважена особа зазначає, що під час укладення договорів, були складені недостовірні документи щодо видачі та внесення готівкових коштів до каси банку, тоді як на час укладення договорів, готівка в банку не видавалась та не вносилась у зв'язку з відсутністю у банку грошових коштів.

Уповноважена особа дійшла висновку про нікчемність правочинів, укладених між позивачем і Банком та транзакцій, проведених за вказаними договорами, укладеними між позивачем та Банком, оскільки відкриття рахунку у банку на ім'я позивача відбулося лише з метою отримання коштів не за рахунок банку, а за рахунок Фонду.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, зважаючи на наступне.

Позивач як вкладник за договором банківського вкладу не включений до переліку вкладників, у зв'язку з віднесенням до нікчемних правочинів на підставі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», укладених між позивачем і Банком договорів від 29.05.2014 №8325 та від 12.06.2014 №06/1283-2014.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Положеннями статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (ч. 3 ст. 38 Закону №4454-VІ).

З аналізу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що обов'язок Фонду щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, безпосередньо пов'язаний із наявністю у позивача статусу вкладника банку. Наявність такого статусу обумовлюється наявністю дійсного договору банківського вкладу.

Підставою для віднесення правочинів, вчинених позивачем, до категорії нікчемних відповідачем зазначено те, що позивач не набув статусу вкладника внаслідок фактичного невнесення суми вкладу, а внаслідок підписання вищезгаданих угод позивачем створювались передумови для відшкодування коштів за рахунок Фонду через надання зовнішніх ознак правомірності операції, яка фактично не проводилась.

Суд з'ясував, що визнанню правочинів недійсними передувало проведення перевірки спеціально створеною для цього комісією. В письмових пояснення наданих суду, відповідач зазначив, що у ПАТ «Старокиївський Банк» 12.06.2014 на ім'я позивача зараховані кошти у розмірі 14000 доларів США. Цього ж дня, 13 фізичних осіб, у тому числі позивач у період часу з 15:03 по 16:07 внесли грошові кошти на загальну суму 177490 доларів США. Цього ж дня, Банк здійснив повернення депозиту іншій фізичній особі у розмірі 177490 доларів США шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок в іншій фінансовій установі. Відповідач дійшов висновку, що фізична особа, яка для внесення 177490 доларів США до ПАТ «Старокиївський банк» за участю 13 осіб залучила кредит у іншій банківській установі (ПАТ «КБ «Хрещатик») після проведення зазначеної операції погасила кредит в іншому банку (в який перераховувались кошти) та отримала змогу незаконним шляхом повернути кошти за рахунок Фонду.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б підтвердили вищевказані обставини. Окрім того, пояснення відповідача є суперечливими, адже відповідач при прийнятті рішення зазначав про те, що кошти позивачем фактично не вносились, операція з внесення вкладу не проводилась. Натомість, даючи пояснення щодо позовних вимог відповідач зазначав, що операція відбулась, але кошти вносились іншою особою, яка фактично поділила свій вклад.

Отже, судом встановлено, що відповідачем не надано і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні статті 70 КАС України докази на підтвердження того, що укладені позивачем з ПАТ «Старокиївський банк» договір банківського вкладу №06/1283-2014 та договір банківського рахунку №8325 від 12.06.2014 містять ознаки правочинів, передбачених пунктами 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим висновок Уповноваженої особи про нікчемність договорів банківського вкладу №06/1283-2014 та банківського рахунку №8325 від 12.06.2014.

Крім того, судом встановлено, що кошти на вкладний рахунок в розмірі 14000 доларів США (163165,28 - еквівалент у гривнях), відкритий на підставі договору банківського вкладу, перераховані позивачем особисто, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської квитанції №67086 від 12.06.2014.

Крім того, суд виходить з того, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні (злочинні) дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такі неправомірні або оспорюванні дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, вирок в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов'язковими для адміністративних судів.

Згідно з положеннями статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідачем не надано суду доказів того, що за наслідком зазначеного кримінального провадження було прийнято вирок суду, який набрав законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язального характеру, зважаючи на наступне.

Системний аналіз правових норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави стверджувати, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мала у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка становить 200000 грн.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Положеннями статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 44 Закону передбачено, що Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений статтею 27 Закону.

Крім того, пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини 4 статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Судом встановлено та наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що на дату прийняття постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних» від 17.06.2014 №365, на рахунку позивача, відкритому у Банку відповідно до договору банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1283-2014, знаходилась сума 14000 доларів США.

Обставини щодо наявності визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, судом не встановлені, відповідач належних та допустимих доказів щодо цього не надав.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до змісту статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом четвертим частини третьої статті 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Для ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та з метою повного захисту прав та інтересів позивача зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок коштів Фонду. Вказане є способом відновлення порушеного суб'єктом владних повноважень права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції №0..1 від 14.07.2015 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу.

При цьому, слід зазначити, що в силу положень пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за №1581/12/21893 визначено, що оплата витрат, пов'язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Уповноваженої особи за рахунок ПАТ «Старокиївський банк».

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 143, 243-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Старокиївський Банк» згідно договору банківського вкладу від 12.06.2014 №06/1283-2014 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» за рахунок Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн (сімдесят три гривні вісім копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» (місцезнаходження юридичної особи: 01033, місто Київ, вулиця Микільсько-Ботанічна, будинок 6/8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 19024948).

Суддя О.М. Чудак