Справа № 813/1843/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2459/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі № 813/1843/18 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Сподарик Н.І., повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.09.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 03.05.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_2 від 27.11.2017 року за №38359334 про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на квартиру.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що Договір №11/5 підряду будівництва (завершення) обєкта незавершеного будівництва від 13.10.2011, за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу майбутньої речі (квартири), за яким у скаржника виникає право набуття в майбутньому права власності на квартиру за наступних відкладальних умов: закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію, проведення попереднього розрахунку за обєкт нерухомості. Однак, не дивлячись на необхідний для реєстрації речових прав на квартиру пакет документів, всупереч нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради 27 листопада 2017 року прийняла рішення за № 38359334 про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 21 листопада 2017 року через центр надання адміністративних послуг Управління адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради подав заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3, яка зареєстрована в базі даних заяв за реєстраційним №25323676.

Відповідно до картки прийому заяви №104449217 до заяви були додані наступні документи: квитанція про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»; акт приймання-передачі житлових приміщень; довідка про 100% оплату вартості квартири; договір №011/5; договір №11/5 підряду будівництва (завершення) обєкта незавершеного будівництва; зміни до договору №011/; зміни до договору №11/5 підряду будівництва (завершення) обєкта незавершеного будівництва; копія паспорта та індивідуальний податковий номер заявника; копія декларації про готовність обєкта до експлуатації, серія та номер: ЛВ18, виданої Інспекцією ДАБК у Львівській області.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради 27 листопада 2017 року прийняла рішення за №38359334 про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_4.

Підставою для відмови в реєстрації відповідачем вказано відсутність документа, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою обєкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі- продажу майнових прав тощо).

Не погоджуючись із такою відмовою та вважаючи, що ним подано необхідний пакет документів для реєстрації права власності на квартиру позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що поданий для державної реєстрації договір будівельного підряду є неналежним правовстановлюючим документом у розумінні пункту 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 та правомірністю прийнятого відповідачем рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року (далі - Порядок).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобовязані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав (ч.2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Зокрема, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до п.78 Порядку, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в обєкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються, зокрема, документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою обєкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

Як видно, з поданої декларації про готовність обєкта до експлуатації «реконструкція незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку корпус №25 по генплану», замовником та генеральним підрядником є Приватне акціонерне товариство «Ірокс».

Позивач при зверненні до державного реєстратора надав останньому договір №11/5 від 13 жовтня 2011 року підряду будівництва (завершення) обєкта незавершеного будівництва.

Відповідно до п.1.3 договору №11/5 від 13.10.2011 підрядником виступає ЗАТ «Ірокс», субєкт підприємницької діяльності, що виконує будівельно-монтажні роботи по завершенню будівництва «Обєкта». Відповідно до п. 1.4 вказаного договору, замовник (позивач) особа, яка здійснює оплату за виконані будівельно-монтажні роботи Підрядником по завершенню будівництва «Обєкта» та отримує «Обєкт» (завершене будівництво) у власність. Пунктом 1.5 договору визначено, що «Обєкт» - незавершене будівництво, яке є власністю підрядника, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 418.

Отже, як видно з даного договору незавершене будівництво належить ЗАТ «Ірокс».

При цьому, пунктом 1.1 договору визначено, що замовник (позивач) оплачує у порядку та на умовах, визначених договором, вартість будівельно-монтажних робіт необхідних для завершення будівництва «Обєкта» підрядником. В свою чергу, замовник отримує право власності на «Обєкт» (завершене будівництво) лише за умови виконання ним своїх зобовязань по даному договору у повному обсязі (п.1.2 Договору). Згідно з п.4.1.1 договору, підрядник (ЗАТ «Ірокс»), зобовязався виконати та передати замовнику будівельно-монтажні роботи по завершенню будівництва «Обєкта».

Аналізуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку предметом укладеного позивачем договору є власне будівельно-монтажні роботи, а відтак посилання позивача на те, що договір №11/5 підряду будівництва (завершення) обєкта незавершеного будівництва від 13.10.2011 між позивачем та ПрАТ «Ірокс» за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу майбутньої речі, за яким у позивача виникає право набуття в майбутньому права власності на квартиру за наступних відкладальних умов: закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію, проведення попереднього розрахунку за обєкт нерухомості колегія суддів не враховує.

В матеріалах справи відсутні докази оформлення (реєстрації) квартири як обєкта замовником будівництва - ЗАТ «Ірокс» та її передачі (як зареєстрованого обєкта) позивачеві.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однією з засад державної реєстрації прав Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначив гарантування державою достовірності зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру.

Таким чином, державний реєстратор перевіряє наявність необхідних документів, їх відповідність вимогам законодавства та відсутність перешкод для реєстрації.

До кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства та визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно.

Саме зазначене положення Закону встановлює межі дослідження наведених юридичних фактів. Цими межами і є подані документи та права, які з них виникають.

Оскільки державний реєстратор нерухомого майна виступає в спірних правовідносинах від імені держави, він повинен робити все в межах його компетенції для того, щоб надати учасникам обороту нерухомості державні гарантії охорони та захисту їх прав на нерухомість.

Виконання такого обовязку впливає на весь оборот нерухомості й захищеність прав його учасників, оскільки мінімізує ризики державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяжень з помилками.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поданий для державної реєстрації договір будівельного підряду є неналежним правовстановлюючим документом у розумінні пункту 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, а відтак правомірністю прийнятого відповідачем рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини, та доводять порушення прав позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі №813/1843/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 28.12.2018