Справа № 754/3912/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2018 року № 754/3912/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної поліції в Київській області про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, оформлене протоколом комісії ГУ НП в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 27.02.2017 року №3 та викладене в листі №29/Г-230 від 02.03.2018 року.

- зобов'язання Головне управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 груші інвалідності в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28.03.2018р. справу №754/3912/18 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 2.05.2018 року прийнято дану справу до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), та надано відповідачу час для надання відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.06.2018 року представником Головного управління Національної поліції в Київській області подано до суду відзив на адміністративний позов.

24.10.2018 року позивачем подано до суду письмові пояснення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо нарахування одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 144 000, 00 грн.(що становить 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб), тобто менше 200-кратного прожиткового мінімуму, є протиправними, а відповідне рішення, оформлене протоколом комісії ГУ НП в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 27.02.2017 року №3 та викладене в листі №29/Г-230 від 02.03.2018 року підлягає скасуванню.

При цьому, позивач звертав увагу, що на момент встановлення йому інвалідності та на момент звернення до відповідача із заявою (рапортом) на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності, а ні Порядок №4, а ні ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» не містили визначення розміру одноразової грошової допомоги поліцейським, інвалідність яким встановлена за захворюваннями прив'язаними з проходженням служби в ОВС, на той час такий розмір був визначений лише п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, саме у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Тобто, за даних обставин, на думку позивача, він набув право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності, саме у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме у сумі 352 400 грн. (1762 грн. - прожитковий мінімум для працездатних осіб, на момент звернення за виплатою допомоги, х 200).

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні з підстав того, що оскільки ОСОБА_1 був звільнений з Національної поліції, виплата одноразової грошової допомоги йому, як поліцейському здійснюється відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», а саме в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

У поданих до суду письмових поясненнях, позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 30.08.2001 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а в подальшому в Національній поліції України, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Зокрема, з 30.08.2001 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ; з 07.11.2015 по 21.01.2016 проходив службу в органах Національної поліції.

З 21.01.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції у запас за ст. 77 п. 1 пп. 2 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 52/Зв, виданого Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 21.01.2016, позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час у зв'язку із захворюванням, що пов'язане з проходженням служби в ОВС.

З 29.02.2016 позивачу встановлено до 01.03.2017 року другу групу інвалідності від захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, а в подальшому з 15.12.2016 року - довічно.

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листами від 06.06.2016 року № 29/Г-325 та від 01.11.2016 № 29/К-697 Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило позивача, що виплата та призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам поліції по причині інвалідності у зв'язку із захворюванням, що пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ, законодавством не передбачено.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності в розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року - скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності. Зобов'язано Головне управління Національної поліції у Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийняти відповідне рішення за його заявою. В решті позовних вимог відмовити.

На виконання вказаної постанови суду, 02.03.2018 року відповідачем було надано відповідь на його звернення від 09.02.2018 року, якою було повідомлено, що протоколом комісії ГУ НП в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 27.02.2017 року №3 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, у зв'язку з тим, що наказом ГУ НП в Київській області від 21.01.2016 року № 14 о/е його звільнено зі служби в поліції, а виплата у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності», проводиться тільки працівникам поліції.

Також, у даному листі зазначено, що комісія вирішила призначити і виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України від 11.01.2016 року № 4 «Про затвердження Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», у сумі 158 580, 00 грн. (сто п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят гри. 00 коп.)

Позивач вважаючи, що така відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності в розмірі 90- кратного прожиткового мінімуму, викладена у листі №29/Г-230 від 02.03.2018 року є безпідставною, прийнята із порушенням нормативно-правових актів, без урахування обставин, викладених у вищевказаних судових рішеннях, а тому є протиправною, у зв'язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію", Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Положеннями пункту 5 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Водночас, відповідно до абзацу 3 пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції до набрання чинності Законом "Про національну поліцію" було врегульовано Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 врегульовано, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 11 Порядку № 850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Аналіз наведених норм законодавства, дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Разом з тим, з 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про національну поліцію".

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом МВС від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі по тексту - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4, для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Згідно з пунктом 2 Розділу IV Порядку № 4, керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у 15-денний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби, а тому заява (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

За змістом підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму.

Аналогічний правовий щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 554/155/17.

З огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установлення йому інвалідності, по причині захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Разом з тим, аналіз норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII.

У зв'язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню та виплаті одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII, а не Законом № 565-XII та Порядком № 850.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.07.2018, справа № 357/13170/16-а.

Як було зазначено вище, позивачу другу групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС встановлено з 29.02.2016 до 01.03.2017 року, а в подальшому з 15.12.2016 року - довічно.

Отже, оскільки позивачу з 29.02.2016 року встановлено другу групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, тобто у період коли діяв Закон № 580-VIII, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону № 580-VIII (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату).

Таким чином, аналізуючи вказані вище норми та матеріали даної справи, керуючись приписами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що відповідач призначаючи ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, що дорівнює 158 580, 00 грн. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

А тому, оскаржуване рішення, оформлене протоколом комісії ГУ НП в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 27.02.2017 року №3 та викладене в листі №29/Г-230 від 02.03.2018 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, є правомірною та не підлягає скасуванню.

За вказаних підстав, у суд відсутні правові підстави для зобов'язання Головне управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 груші інвалідності в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року, судом було зобов'язано Головне управління Національної поліції у Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийняти відповідне рішення за його заявою.

Тобто, вказаною постановою суду, у зв'язку з наявністю у позивача на отримання одноразової грошової допомоги, відповідача було зобов'язано прийняти відповідне рішення про її виплату, у відповідності до вимог Закону. Втім, вказаним рішенням суду не було вказано в якому саме розмірі має бути встановлена одноразова грошова допомога, що в свою чергу спростовує твердження позивача щодо наявності в нього права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 груші інвалідності в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, на підставі рішення суду.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 02156, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін