Справа № 0940/2194/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" грудня 2018 р. справа № 0940/2194/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в особі головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу ОСОБА_3 та головного інспектора будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами ОСОБА_4 про визнання протиправними і скасування постанов від 25.09.2018, приписів від 22.08.2018, рішення від 20.09.2018 та зобов'язання вчинити певні дії, -
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкті «ОСОБА_1 будівництво берегозакріплюючих споруд на річці Дземброня в селі Дземброня Верховинського району Івано-Франківської області», за результатами якої складено Акт №707/1009/m.7/2018, згідно якого замовником не представлено загальний журнал робіт, журнал авторського нагляду, журнал вхідного контролю якості продукції, а також встановлено виконання будівництво закріплюючих споруд не у відповідності до проектної документації. Зазначає, що позапланову перевірку проведено незаконно, з порушенням порядку та процедури, а тому даний позаплановий захід немає правових наслідків та рішення, прийняті на підставі такої перевірки, є незаконними. В звязку з чим, позивач вважає приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22.08.2018 та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.09.2018 за №33/1009/m.5/2018 та за №34/1009/m.5/2018 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який подано суду 04.12.2018, відповідно до якого представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила (а.с. 47-52). У відзиві від 29.11.2018 за №3318/1009/1.16/2018 відповідач вказує, що головним інспектором відповідача здійснено позаплановий захід в межах повноважень, без порушень вимог законодавства. Так, зазначено, що головним інспектором надано посадовій особі позивача направлення від 26.07.2018 за №707/1009/m.7/2018, який нею отримано, про що свідчить підпис сільського голови у направленні. Щодо підстав притягнення позивача до відповідальності, представник відповідача послалась на те, що оскільки в ході позапланової перевірки встановлено, що замовником не представлено загальний журнал робіт, журнал авторського нагляду та журнал вхідного контролю якості продукції, а також виконання будівництва здійснювалось не у відповідності до проектної документації (товщина дроту каркасу габіонного ящика становить 4 мм, а повинна становити 6 мм. З приводу скасування рішення «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» від 20.09.2018 за №44, представник відповідача відмітила, що порушення и відхилення проектної документації в ході будівництва є прямою підставою згідно ч. 6 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для анулювання органом державного будівельного контролю такого дозволу. З урахуванням наведеного, відповідач просить в задоволенні позову відмовити.
26.12.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник позивача подала відповідь на відзив, згідно якої просить адміністративний позов задовольнити повністю (а.с. 80-83).
У судовому засіданні суд прийняв дану заяву.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 24.12.2018.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з мотивів, викладених у відзиві від 29.11.2018 за №3318/1009/1.16/2018.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, письмові докази та матеріали в їх сукупності, судом встановлено наступне.
На підставі звернення Івано-Франківської місцевої прокуратури за №90-2756-18 від 23.07.2018 (а.с. 53-56) відповідачем видано наказ за №707-П/1009/1.5/2018 від 26.07.2018 про проведення позапланового заходу та відповідно направлення за №707/1009/m.7/2018 від 26.07.2018 (а.с. 58). Відповідно до вказаного наказу за №707-П/1009/1.5/2018 від 26.07.2018 та направлення за №707/1009/m.7/2018 від 26.07.2018, головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_3 проведена позапланова перевірка дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт від 22.08.2018 за №707/1009/m.7/2018, в якому зафіксовано порушення, а саме: замовником не представлено загальний журнал робіт, журнал авторського нагляду, журнал вхідного контролю якості продукції, а також встановлено виконання будівництво закріплюючих споруд не у відповідності до проектної документації (а.с. 18-26).
За наслідками вказаної позапланової перевірки субєктом владних повноважень 22.08.2018 складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності про порушення позивачем ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (а.с. 27-28), протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності про порушення позивачем п. 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» (а.с. 32-33), а також оскаржені приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22.08.2018 (а.с. 29, 34).
Розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, акт перевірки від 21.08.2018 за №707/1009/m.7/2018, припис від 22.08.2018, протокол від 22.08.2018 про порушення позивачем ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», головним інспектором винесено постанову від 25.09.2018 за №33/1009/m.5/2018 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою Бистрецьку сільську раду Верховинського району Івано-Франківської області визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с. 30-31).
Також, головний інспектор, розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, акт перевірки від 21.08.2018 за №707/1009/m.7/2018, припис від 22.08.2018, протокол від 22.08.2018 про порушення позивачем п. 4.8 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» виніс постанову від 25.09.2018 за №34/1009/m.5/2018 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою Бистрецьку сільську раду Верховинського району Івано-Франківської області визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а.с. 35-36).
Позивач, вважаючи дії відповідача неправомірними, а також приписи від 22.08.2018, постанови від 25.09.2018 за №33/1009/m.5/2018 та за №34/1009/m.5/2018 та рішення «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» від 20.09.2018 за №44 протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 за №294 (далі Положення №294), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 за №553 (далі Порядок №553).
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, в межах повноважень, передбачених законом щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (абзац третій статті 1 цього ж Закону).
Згідно частини 4 статті 2 цього Закону, заходи контролю здійснюються, крім інших, органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду).
Статтею 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено основні принципи державного нагляду (контролю), до яких, зокрема, віднесено: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб'єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб'єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Державний архітектурно-будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (стаття 41 Закону).
Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 за №553.
Відповідно до п.1 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування обєктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.
Згідно з п.7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, в тому числі, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Пунктом 16 Порядку №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
Відповідно до п.17 Порядку№553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.
Згідно пункту 3 частини 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обовязкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Судом встановлено, що головним інспектором відповідача 22.08.2018 складено акт та у звязку з виявленими під час перевірки порушеннями, відповідачем винесено оскаржувані приписи, якими зобов'язано позивача усунути виявленні порушення вимог законодавства до 22.09.2018 (а.с. 29, 34).
Щодо правомірності порядку і процедури позапланової перевірки, суд зазначає, що твердження позивача про те, що посадовими особами відповідача не надано копію направлення для проведення позапланової перевірки, як обставини, що свідчить про порушення відповідачем абз. 11 п.7 Порядку №533, є безпідставні.
Так, як слідує із направлення за №707/1009/m.7/2018 від 26.07.2018 (а.с. 58), головним інспектором предявлено його сільському голові Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_5, що підтверджується підписом сільського голови у направленні.
Також, як слідує із Акта №707/1009/m.7/2018, в розділі VIIІ у графі «пояснення, зауваження або заперечення» сільський голова позивача зазначив «пояснень немає», що також свідчить про відсутність порушення процедури проведення позапланової перевірки.
Окрім того, субєкт містобудування, який вважає протиправними дії службових осіб управління державної архітектурно-будівельної інспекції до початку проведення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється органами.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.12.2010 у справі №21-25а10, саме на етапі допуску до перевірки субєкт господарювання може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.
Щодо підстав притягнення позивача до відповідальності, суд зазначає наступне.
Позивачем як підставу позову не було зазначено відсутність порушення Бистрецькою сільською ради Верховинського району Івано-Франківської області вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Водночас, позивач зазначає, що посадові особи відповідача протиправно застосували частину 3 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» до позивача як замовника будівництва, оскільки останній не являється субєктом містобудування.
Однак, суд вказані доводи відхиляє, адже 12.07.2018 Бистрецька сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області в особі сільського голови ОСОБА_5 (Замовник) з однієї сторони і ТзОВ «Християна» в особі директора ОСОБА_6 (Підрядник) уклали договір №2/Б про виконання робіт за державні кошти, згідно умов якого Підрядник зобовязується виконати роботи щодо «ОСОБА_1 будівництво берегозакріплюючих споруд на річці Дземброня в селі Дземброня Верховинського району Івано-Франківської області», зазначені у завданні Замовника, в порядку та на умовах, визначених цим договором, а Замовник прийняти і оплатити такі роботи (а.с. 84-89).
Таким чином, позивач є замовником будівництва «ОСОБА_1 будівництво берегозакріплюючих споруд на річці Дземброня в селі Дземброня Верховинського району Івано-Франківської області».
Також суд підкреслює, що порядок розроблення проектної документації визначено ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (далі ДБН). Відповідно до п. 3.17 ДБН, проектна документація затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, обємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні рішення, а також кошториси обєктів будівництва.
Суд встановив, що проектна документація на нове будівництво берегозакріплюючих споруд на річці Дземброня в селі Дземброня Верховинського району Івано-Франківської області була розроблена, пройшла відповідну експертизу та затверджена замовником на будівництво із показником товщина дроту каркасу габіонного ящика по проекту: 6 мм, хоча, як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, по факту товщина дроту каркасу габіонного ящика два витка по 4 мм (а.с. 91-94).
Крім того, згідно п. 8 розділу 8 «Правила внесення змін у робочу документацію, видану замовнику» ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації», зміни вносяться у оригінал документа. Внесення змін у розрахунки не допускається.
Таким чином, фактична товщина дроту каркасу габіонного ящика два витка по 4 мм є порушенням проектної документації з урахуванням того, що в проектній документації зазначена товщина дроту каркасу габіонного ящика 6 мм.
Також, згідно п. 4.8 ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва» за результатами виконаних будівельних робіт має бути оформлена виконавча документація. Перелік необхідної виконавчої документації, визначений відповідно до вимог нормативних документів щодо виконання відповідного виду робіт на конкретному обєкті будівництва, має бути наведений у ПВР. До виконавчої документації належать, зокрема, а) загальний журнал робіт; б) спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлюється в проекті організації будівництва в залежності від видів робіт; в) журнал авторського нагляду та звітна документація щодо виконання робіт з науково-технічного супроводу (за наявності на обєкті будівництва науково-технічного супроводу) відповідно до ДБН В.1.2-5; к) інша документація, передбачена нормативними документами на виконання конкретного виду будівельних робіт.
Відповідно до п. 1,3 додатку А ДБН А.3.1.-5:2016 «Організація будівельного виробництва», загальний журнал робіт є основним первинним виробничим документом, який відтворює технологічну послідовність, терміни, якість і умови виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва. Загальний журнал робіт веде особа, відповідальна за будівництво об'єкта (виконавець робіт, старший виконавець робіт) і заповнює його з першого дня роботи на об'єкті особисто або доручає керівникам змін. Спеціалізовані будівельні організації ведуть спеціальні журнали робіт, що знаходяться у відповідальних осіб, які виконують ці роботи. По закінченні робіт спеціальний журнал передасться генеральній будівельній організації.
Також суд відмічає, що пунктом 5 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва обєкта архітектури, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2007 за №903, результати авторського нагляду фіксуються в журналі, що оформляється генеральним проектувальником у двох примірниках, один з яких зберігається у замовника, а другий у генерального проектувальника.
Враховуючи викладене, у діях позивача присутній склад правопорушення, передбаченого п.п. 6, 8 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
Стосовно позовної вимоги про скасування рішення «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» від 20.09.2018 за №44, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 «Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»», дозвіл на виконання будівельних робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності обєкта будівництва проектній документації на будівництво такого обєкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Таким чином, оскільки судом встановлено порушення позивачем ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»), то відповідач не порушив вимог законодавства, винісши оскаржене рішення «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» від 20.09.2018 за №44, та, відповідно, не підлягає до задоволення вимога позивача про його скасування.
Згідно частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень, у тому числі з боку державних органів.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачу спірних правовідносинах діяв відповідно до наданих йому повноважень, у встановленому законом порядку, надав суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства, а доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача, позивачем не представлено, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 31 грудня 2018 р.