Справа № 160/78/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
04 січня 2019 р.Справа №160/78/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Сичової Ольги Миколаївни, Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бунякіної Тетяни Леонідівни, Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Компанія "ТРАНСЕНД ЛІМІТЕД", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство "РУМЕТАЛЬ" про визнання протиправними та скасування реєстраційних записів, -
03.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Сичової Ольги Миколаївни, Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бунякіної Тетяни Леонідівни, Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Компанія "ТРАНСЕНД ЛІМІТЕД", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство "РУМЕТАЛЬ" в якій просить:
В обґрунтування заяви зазначено, що предметом цього спору є визнання протиправними та скасування записів в Єдиному державному реєстрі та корегування (відновлення) відомостей ЄДР і відображення в ньому достовірних відомостей відносно ОСОБА_1 та ПП "РУМЕТАЛЬ". Позивач стверджує, що вказані записи внесено протиправно, що підтверджується постановою суду від 23.03.2017 року. Тому, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, призведе до істотного ускладнення чи навіть унеможливлення виконання рішення суду та внесення до ЄДР достовірних даних.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
У заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 не вказує конкретного суб'єкта владних повноважень, якому слід заборонити вчиняти певні дії. Адміністративний суд не має законних підстав вживати заходи забезпечення позову до невизначеного кола осіб.
Крім іншого, суд зазначає, що під забезпеченням позову слід розуміти саме захист вже порушених прав позивача на час розгляду адміністративної справи до моменту прийняття рішення по суті позовних вимог або іншого закінчення розгляду справи, оскільки ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається захист прав особи на майбутнє.
Позивач у заяві про забезпечення позову посилається на можливість настання негативних наслідків у майбутньому, але не посилається на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по цій справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а лише зазначає про імовірність настання таких наслідків взагалі.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Таким чином, позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено достатніх аргументів та не надано доказів, які б підтверджували існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або які свідчили б про неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.
З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави стверджувати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а також враховуючи те, що судові рішення, у тому числі, ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар