Справа № 405/3838/18
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2018-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/3838/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дерев'янко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - УПП у Кіровоградській області ДПП про скасування постанови серії ВР № 283086 від 07.06.2018 року у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову вказав, що 07.06.2018 року відповідачем було винесено постанову про накладення стосовно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за те, що він 07.06.2018 року о 08:15 керував транспортним засобом в м. Кропивницький по вул. Садовій, 5, у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування, що зменшує їх прозорість, а саме затоновані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, чим порушив п. 31.4.3 ґ) ПДР України. Вказує, що на розсіювачах світлових приладів тонування відсутнє, а прилади такого кольору встановлені заводом-виробником транспортного засобу. Крім того, через отвори, в яких стоять лампочки на розсіювачах світлових приладів міг потрапити пил. Зазначив, що пропонував ввімкнути розсіювачі світлових приладів і перевірити їх на прозорість. Вказує, що оскаржувана постанова складена відповідачем без врахування зауважень позивача, при цьому позивачу не надано можливості написати письмові пояснення. Вважає, що справа про адміністративне правопорушення повинна була розглядатися відповідачем не на місці вчинення правопорушення, а за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати таку справу. За таких обставин, вважає, що оскаржувана постанова винесена бездоказово, обґрунтована на припущеннях, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в пятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

04.07.2018 року до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач поліцейський роти № 3 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП капрал поліції ОСОБА_2 вказав, що 07.06.2018 року при здійснення патрулювання екіпажем спільно з його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1, керував транспортним засобом ВАЗ 21104, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Садовій, 5, у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування, що зменшує їх прозорість, а саме затоновані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, чим порушив п. 31.4.3 ґ) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних Правил дорожнього руху. Постанова серії ВР № 283086 від 07.06.2018 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395). Звертає увагу суду, що при винесенні постанови позивачу були розяснені його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. А також повідомив, що до суду надіслано як доказ по справі відеофіксацію з місця адміністративного правопорушення від 07.06.2018 року, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор, згідно з ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа УПП у Кіровоградській області ДПП письмових пояснень до суду не надало. Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками отримало 26.06.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 8 КАС України, згідно з якою усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно з якою розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР № 283086, складеної 07.06.2018 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП капралом поліції ОСОБА_2, 07.06.2018 року о 08:15 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21104, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Садовій, 5, у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування, що зменшує їх прозорість, а саме затоновані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, чим порушив п. 31.4.3 ґ ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. До постанови додано відео (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пп. 31.4.3 ґ ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності, зокрема, таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п. 6.1.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (далі - ДСТУ) забороняється застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах прилади зовнішні світлові, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на прилади зовнішні світлові (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір. Пунктом 7.1.1 ДСТУ передбачено, що відповідність вимогам п. 6.1.2 ДСТУ перевіряють візуально.

Відповідачем до матеріалів справи долучено носій інформації DVD-R диск з відео-фіксацією адміністративного правопорушення від 07.06.2018 року, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор.

З переглянутого відеозапису візуально видно, що на розсіювачах світлових приладів автомобіля позивача нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Щодо твердження позивача, що оскаржувана постанова повинна була розглядатися відповідачем не на місці вчинення правопорушення, а за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Як вбчається з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 цього Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд України, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258, зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення такого правопорушення.

Враховуючи вимоги ст. 77 КАС України, згідно з якою доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови, у звязку з чим вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак відсутні належні правові підстави для її скасування.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (25019, м. Кропивницький, вул. Прирічна, 72) до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 (25030, м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22 Б) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда В.В. Драний