Справа № 0340/1662/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3672/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Большакової О. О.
суддів -Глушка І. В.
Макарика В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 0340/1662/18 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 та вимогам статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: вона подана після закінчення строків та до неї не додано документа про сплату судового збору та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Судом було надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 329 копію зазначеної ухвали вручено скаржнику 18 грудня 2018 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Згідно матеріалів справи оскаржене судове рішення постановлено 01.10.2018.

Копію зазначеного рішення судом було направлено скаржнику рекомендованим листом на адресу місця проживання, яка була ним зазначена у позовній заяві.

Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №830 копію оскарженого рішення було отримано ОСОБА_4 09.10.2018 (а.с. 81).

Апеляційну скаргу згідно відбитку поштового штемпеля на конверті відправлено засобами поштового зв'язку 12 листопада 2018 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду вх. №14935/18 - 15 листопада 2018 року), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що копію оскарженого рішення отримано батьком позивача 11.10.2018. Вважає, що тридцятиденний строк на подання апеляційної скарги спливає 10.11.2018, який є вихідним днем, а відтак останній день строку на подання апеляційної скарги - 12.11.2018 перший робочий день (ч. 6 ст. 120 КАС України). Тому вважає строк апеляційного оскарження не порушеним.

Зазначені твердження апелянта є безпідставними, адже, як зазначалось раніше, копію оскарженого рішення позивачем отримано 09.10.2018, що підтверджено повідомленням про вручення адресатом із підписом особи, яка отримала.

Згідно частини 6 ст. 287 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця, апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Отже, оскільки рішення було прийняте 1 жовтня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 мав подати по 10 жовтня 2018 року (включно).

Слід зазначити, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції у резолютивній частині чітко роз'яснив порядок і строки його оскарження, а тому доводи апелянта про тридцятидений строк оскарження рішення, є безпідставними.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об'єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

03 січня 2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від імені представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, подана засобами поштового зв'язку 27.12.2018 (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті).

Однак, цей документ не був підписаний.

Згідно вимог ч. 10 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Враховуючи наведене, оскільки заява про поновлення строку не підписана позивачем або його представником, суд не може брати її до уваги і винести процесуальне рішення про поновлення строку на підставі цього документу.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки позивач у встановлений ухвалою суду строк не подав заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних причин пропуску такого строку , у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 0340/1662/18 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик