Справа № 810/3735/15
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2018 року

Київ

справа №810/3735/15

адміністративне провадження №К/9901/19593/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Вишгородської районної ради Київської області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 (головуючий суддя: Лапій С.М.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 (головуючий суддя: Бужак Н.П., судді: Костюк Л.О., Троян Н.М.)

у справі №810/3735/15

за позовом Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області

до Вишгородської районної ради

третя особа: Комунальне підприємство Вишгородської районної ради «Навчально-спортивна база»

про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Вишгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області (далі - позивач, ОДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Вишгородської районної ради (далі - відповідач), третя особа: Комунальне підприємство Вишгородської районної ради «Навчально-спортивна база», в якому просило стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України в особі Вишгородської ОДПІ суму податкового боргу в розмірі 189361,53 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, позов задоволено: стягнуто з Вишгородської районної ради на користь Державного бюджету України в особі Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області () податковий борг у розмірі 189361,00 грн.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені у справі судові рішення з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 95, 96 Податкового кодексу України (далі ПК України), ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваних судових рішень), та прийняти нове рішення про відмову задоволенні позову. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що контролюючий орган не здійснив дії, що згідно норм ПК України передують зверненню до суду із позовом про стягнення боргу: не вжив заходів щодо виявлення майна боржника - комунального підприємства та задоволення заборгованості за рахунок такого майна.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для звернення ОДПІ з адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу у загальній сумі 189361,53 грн. стали обставини несплати КП Вишгородської районної ради «Навчально-спортивна база» цієї суми податкового боргу, яка виникла внаслідок самостійного узгодження цим підприємством сум податкового зобов'язання та за наслідками прийняття податкових повідомлень-рішень контролюючим органом із плати за землю (податкове повідомлення-рішення від 17.02.2010 № /0 та податкова декларація з плати за землю за 2011 рік) комунального податку (податкові повідомлення-рішення від 17.02.2010 № /0, від 29.03.2010 № /0 та № /0; податкові розрахунки комунального податку за січень та лютий 2010 року; із врахуванням часткового погашення суми податкового зобов'язання); частини чистого прибутку (доходу) (податкові повідомлення-рішення від 28.09.2010 № /0, від 04.02.2011 № /0, від 03.08.2011 № ); збору за забруднення навколишнього природного середовища (податковий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища, податкове повідомлення-рішення від 17.02.2010 № /0) та пені. На адресу комунального підприємства контролюючим органом були направлені

перша та друга податкові вимоги: від 16.10.2009 № 1/792 на суму 923,49 грн. та від 01.12.2009 № 2/934 на суму 965,37 грн. 08.01.2010 заступником начальника ДПІ у Вишгородському районі прийнято рішення № 2 про стягнення коштів та продаж інших активів комунального підприємства в рахунок погашення його податкового боргу.

Крім того, у судовому процесі встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015, відмовлено у задоволенні позову КП Вишгородської районної ради «Навчально-спортивна база» до Вишгородської ОДПІ про зобов'язаня визнати безнадійним борг у сумі 189361,53 грн.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 95.1 ст. 95 цього Кодексу встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 96.1 ст. 96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: 96.1.1. виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; 96.1.2. затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; 96.1.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; 96.1.4. прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно з пунктом 96.3 цієї статті відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Застосовуючи вказані правові норми, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, при задоволенні позову обмежився встановленням фактів наявності у КП Вишгородської районної ради «Навчально-спортивна база» податкового боргу та відсутності доказів добровільної сплати цієї заборгованості. Тоді як вищенаведеними нормами встановлюється певна процедура досудових дій, з дотриманням якої контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти місцевого самоврядування.

Зміст вищенаведених норм ПК України свідчить, що обов'язок контролюючого органу звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке комунальне підприємство або його майно, виникає у разі отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог або не отримання відповіді від такого органу місцевого самоврядування. При цьому лише за умови, що сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Отже, передумовою звернення контролюючого органу до органу місцевого самоврядування (органу виконавчої влади) у порядку ст. 96 ПК України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна та встановлення неможливості внесення такого майна в податкову заставу.

Судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин щодо дотримання контролюючим органом цієї процедури, на що і звертає увагу відповідач у своїй касаційній скарзі. Тоді як ці обставини входять до предмету доказування при розгляді позову про звернення стягнення податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке комунальне підприємство.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України (у редакції, чинній до внесення змін законом України від 03.10.2017) та закріплено також у частині 4 ст. 9 КАС України (у редакції, чинній після внесення змін законом України від 03.10.2017).

Частиною 1 ст. 242 КАС України у редакції, чинній після внесення змін законом України від 03.10.2017) встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 цієї статті)

Згідно з частиною 3 обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вищенаведені порушення судами норм процесуального права призвели до передчасних висновків щодо суті спору, отже судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вишгородської районної ради Київської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко