Справа № 420/5188/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5188/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В. за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача - адвоката ОСОБА_1 (за ордером), представник відповідача - не з'явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом від 11.07.2018 року №14/632, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" в сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області моральну шкоду в розмірі 144000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.1999 року ОСОБА_2 прийнято на службу до органів внутрішніх справ України. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області № 136 о/с від 28 березня 2016 року підполковника поліції ОСОБА_2 (М-047946) старшого інспектора Малиновського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» з 19 квітня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 19.04.2016 року та свідоцтва про хворобу № 98/2, виданого ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 19.04.2016 року.

Позивач вказав, що враховуючи, що він є інвалідом II групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження служби в органах внутрішніх справ і Національній поліції, що і стало підставою для його звільнення зі служби в поліції, він звернувся у серпні 2017 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності на підставі п.4 ч.1ст.97 Закону країни «Про Національну поліцію», додавши до неї відповідний пакет документів. Проте, за результатами розгляду вказаної заяви, листом від 11.07.2018 року №14/632 Головне управління Національної поліції в Одеській області повідомило позивача про те, що відсутні підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності. В обгрунтування відмови ГУ НП в Одеській області зазначено, що згідно облікових даних, первинна підстава для звільнення його з поліції 31.03.2016 року є п.п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням), а відповідно до п.п.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходження ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Позивач зазначив, що станом на дату звернення до Головного управління Національної поліції в Одеській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону країни «Про Національну поліцію», чинною була редакція наказу №136 о/с від 28 березня 2016 року з урахуванням змін, внесених наказом № 279 о/с від 29 квітня 2016 року.

Позивач вказав, що вищевикладені факти спростовують висновки відповідача, зазначені в листі від 11.07.2018 року №14/632, про те, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції є п.п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач зазначив, що згідно виписки з акта огляду МСЕК від 16.05.2016 року він є інвалідом II групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження служби в органах внутрішніх справ і Національній поліції (дата огляду інваліда - 12.05.2016 року). В Довідці про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 10 ААА № 127565 від 15.08.2017 року, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією, зазначено, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 у відсотках становить 60%, що пов'язано з проходженням служби в Національній поліції.

Позивач вказав, у своїй відмові відповідач не вказав жодної з підстав, зазначених у ст.101 Закону України «Про Національну поліцію», що також підтверджує, що відповідачем безпідставно, необгрунтовано та протизаконно прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Позивач не погоджується з відмовою ГУ НП в Одеській області у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, викладеною у листі від 11.07.2018 року №14/632, та вважає її протиправною.

Також позивач зазначив, що протиправною відмовою в призначенні та виплаті вказаної грошової допомоги йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі допомоги, що мала бути йому виплачена на момент подання заяви - 144000 грн.

Ухвалою від 09.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 08.11.2018 року на 11:00 год.

Ухвалою від 08.11.2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 28 листопада 2018 року.

У судове засідання, призначене на 19 грудня 2018 року о 12 год. 00 хв., з'явилися представник позивача та представник відповідача.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. 02.11.2018 року представник відповідача надав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що наказом ГУ НП в Одеській області №136 о/с від 28.03.2016 року позивач був звільнений з поліції за власним бажанням з 31.03.2016 року, про що подав свій рапорт.

Представник відповідача вважав, що доводи позивача про те, що його звільнення за власним бажанням не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов'язана з проходженням служби в органах поліції, є необгрунтованими та не відповідають положенням Закону України «Про Національну поліцію».

Представник відповідача зазначив, що наказом ГУ НП в Одеській області №279 о/с від 29.04.2016 року внесенні зміни до наказу №136 о/ с від 28.03.2016 року, та позивач звільнений з поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 19.04.2016 року.

Представник відповідача вказав, що 11.07.2018 року начальником ГУ НП в Одеській області було затверджено висновок про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, тобто відповідач виконав вимоги Закону України «Про Національну поліцію» щодо вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги за заявою позивача, прийнявши рішення про відмову у задоволенні заяви позивача щодо призначення й виплати одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача вважав, що у разі задоволення позовних вимог про зобов'язання призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, суд фактично підмінить державний орган, до повноважень якого відноситься розгляд даних питань.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016 року №136 о/с, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) підполковника поліції ОСОБА_2, старшого інспектора Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 31.03.2016 року (а.с.11).

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про хворобу №98/2 від 19.04.2016 року, виданого Військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області, захворювання ОСОБА_2 пов'язане з проходженням служби в органах пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено, що вона не непридатна до служби в поліції (а.с. 19-20).

Відповідно до довідки Комунальної установи "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" серії 10 ААА №127565 від 15.08.2017 року, захворювання ОСОБА_2 пов'язане з проходженням служби в поліції та ступінь втрати професійної працездатності складає 60% (а.с. 17).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.04.2016 року №279 о/с внесено зміни до пункту наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016 року №136 о/с в частині звільнення позивача та зазначено: "підполковника поліції ОСОБА_2, старшого інспектора Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області вважати звільненим за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу), з 19.04.2016 року". Підстава: заява ОСОБА_2 від 19.04.2016 року та свідоцтво про хворобу №98/2, видане ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 19.04.2016 року (а.с. 13).

15.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС. До заяви позивачем було додано: копію довідки МСЕК з діагнозом, копію довідки до акту МСЕК, копію постанови ВЛК, копію паспорта та ідентифікаційного коду, оригінал довідки МСЕК (а.с. 55).

18.12.2017 року начальником ГУ Національної поліції в Одеській області затверджено висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності у сумі 144000 грн. (а.с. 73).

12.06.2018 року начальником ГУ Національної поліції в Одеській області затверджено інший висновок про відмову у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності у сумі 144000 грн. Зазначено, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 18.12.2017 року вважати недійсним (а.с. 78).

Листом від 11.07.2018 року за №14/632 ГУ НП в Одеській області повідомило позивача про те, що згідно облікових даних, первинна підстава для звільнення його з поліції 31.03.2016 року - п.п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Зазначено, що підстави для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відсутні. Повернуто надані позивачем документи для отримання допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (а.с. 76).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Статтею 99 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, у разі: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11 січня 2016 року №4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року №788) (далі - Порядок №4).

Згідно з положеннями розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є, у разі встановлення поліцейському інвалідності, - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. ОГД у разі втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України "Про Національну поліцію", особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Згідно із п.1 Розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України. ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України. Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України. Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України. Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку №4, для виплати ОГД у випадку загибелі (смерті) поліцейського за останнім місцем проходження служби подаються такі документи:

1) особами, які мають право на цю виплату: заява кожного повнолітнього отримувача, а в разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників інших законних представників цих дітей про виплату грошової допомоги;

2) кадровим підрозділом: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) поліцейського із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) поліцейського;

3) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) поліцейського, зокрема про те, що вона не пов'язана з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, за формою, що затверджується МВС;

4) копію постанови відповідної ВЛК про визначення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), що спричинило смерть поліцейського;

5) копію свідоцтва про смерть поліцейського;

6) копію посвідчення члена сім'ї померлого (загиблого) ветерана війни (за наявності);

7) копію свідоцтва про народження поліцейського - для виплати грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

8) копію свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

9) копії сторінок паспортів повнолітніх членів сім'ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

10) копії свідоцтва про народження дитини, паспорта дитини, у разі його наявності - для виплати грошової допомоги дитині;

11) копії документів членів сім'ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), що підтверджують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті);

12) копію рішення районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування у разі здійснення опіки або піклування над дітьми поліцейського, влаштування у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу;

13) копію рішення суду, нотаріально посвідченого правочину або довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім'ї загиблого (померлого) або перебували на його утриманні).

Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи.

Згідно із п.5 Розділу ІІІ Порядку №4, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Відповідно до п.6 Розділу ІІІ Порядку №4, графа «Відмітка кадрового підрозділу» на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою.

Згідно з п.1 розділу VI Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Таким чином, положення п.4 ч.1 ст.97 Закону, наведене вище, застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки його було звільнено з поліції за власним бажанням наказом № 136 о/с від 28 березня 2016 року з 31.03.2016 року.

Вказані доводи спростовуються тим, що на дату звернення позивача до ГУ НП в Одеській області із заявою про надання одноразової грошової допомоги чинною була редакція наказу №136 о/с від 28 березня 2016 року зі змінами, внесеними наказом №279 о/с від 29 квітня 2016 року, відповідно до якого позивач вважається звільненим відповідно до п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» з 19 квітня 2016 року. Підставою для внесення цих змін була заява ОСОБА_2 від 19.04.2016 року та свідоцтво про хворобу № 98/2, видане ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 19.04.2016 року.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивачем, не надано висновок ВЛК.

Суд зазначає, що копію Свідоцтва про хворобу № 98/2, виданого ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 19.04.2016 року, в якому зазначено щодо встановлення причинного зв'язку захворювання з проходженням служби в поліції, позивачем було надано разом з рапортом про звільнення у зв'язку з хворобою, а також разом із заявою про надання одноразової грошової допомоги позивачем надана Постанова ВЛК №514 (а.с. 21), яка зазначена додатком 3 до заяви (рапорта) позивача від 15.12.2017 року (а.с. 55).

Крім того, наявність первісного висновку від 18.12.2017 року, який було затверджено начальником ГУ НП в Одеській області, підтверджує факт того, що до заяви позивачем було додано усі необхідні документи.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача, що останній виконав вимоги Закону щодо вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги за заявою позивача, прийнявши рішення про відмову у задоволенні заяви щодо призначення й виплати одноразової грошової допомоги.

Як було зазначено судом вище, ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону країни «Про Національну поліцію» у грудні 2017 року, проте всупереч вимог п.1 розділу IV Порядку №4, висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 складено лише 12 червня 2018 року, тобто після спливу місячного строку з дня реєстрації документів. А повідомлення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги оформлене листом №14/632 від 11 липня 2018 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом від 11.07.2018 року №14/632, про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та необхідність належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом від 11.07.2018 року №14/632, про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності, оскільки саме в такий спосіб можливий ефективний захист прав позивача.

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом від 11.07.2018 року №14/632, про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" в сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

При цьому, суд бере до уваги доводи позивача про те, що враховуючи порушення відповідачем строків розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги, зобов'язання ГУ НП в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» в сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату - є вказівкою на спосіб відновлення порушеного права, а не підміною державного органу судом, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі № 826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі № п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі № 826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі № 813/7851/13-а, від 01.03.2016 року по справі № 826/4860/13-а, від 03.02.2016 року по справі № 826/72/15, від 02.02.2016 року по справі № 804/14800/14, від 24.11.2015 року по справі № 816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року по справі № 2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року по справі № 826/4418/14 (21- 1465а15).

Крім того, враховуючи надання позивачем усіх необхідних документів та відповідність позивача вимогам п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», єдиним законним рішенням з боку відповідача може бути лише призначення позивачу вказаної одноразової грошової допомоги, її нарахування та виплата в порядку, передбаченому наказом МВС України від 11.01.2016 року №4 (у редакції наказу МВС України від 21.09.2017 року №788).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області моральної шкоди в розмірі 144000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому, сам факт заподіяння моральної шкоди має довести суду позивач.

Однак судом не встановлено факту заподіяння моральної шкоди позивачу рішенням, діями чи бездіяльністю відповідача, будь-яких доказів заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань останній суду не надав.

У зв'язку з вищевикладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області моральної шкоди в розмірі 144000 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: вул. Академіка Філатова, 15А, м. Одеса, 65080, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом від 11.07.2018 року №14/632, про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" в сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ГУ НП в Одеській області про стягнення моральної шкоди в розмірі 144000 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2018 року.

Суддя В.В. Андрухів

.