Справа № 826/5913/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2018 року №826/5913/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) з позовом до Генеральної прокуратури України (далі також - відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що полягає у ненаданні відповіді на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, направленого на адресу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури;

2) визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що полягає у направленні адвокатського запиту адвоката ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, адресованого Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, до Національного антикорупційного бюро України;

3) зобов'язати Генеральну прокуратуру України надати відповідь адвокату ОСОБА_1 на адвокатський запит від 13 березня 2017 року, направлений на адресу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, про надання відомостей щодо:

- дати і часу реєстрації в Національному антикорупційному бюро України заяви ОСОБА_2 від 10.03.2017 про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК України;

- дати і часу внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених в заяві ОСОБА_2 від 10.03.2017 про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК України;

- номеру кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, реєстратора (особу, яка внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань), уповноваженого слідчого (детектива) та прокурора у кримінальному провадженні, розпочатому на підставі відомостей, викладених в заяві ОСОБА_2 від 10.03.2017 про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК України;

- надання належним чином завіреної копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального провадження, розпочатого на підставі відомостей, викладених в заяві ОСОБА_2 від 10.03.2017 про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК України;

- дати і часу внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за фактом незаконного збагачення ОСОБА_2 за ст. 368-2 КК України, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/nabu-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovcya-sbu;

- номеру кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, реєстратора (особу, яка внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань), уповноваженого слідчого (детектива) та прокурора у кримінальному провадженні, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/nabu-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovcya-sbu;

- підстави, визначені ст. 214 КПК України, на підставі яких внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/nabu-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovcya-sbu;

- надання належним чином завіреної копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального провадження, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/nabu-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovcya-sbu.

Ухвалою суду від 05 травня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач з порушенням вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не надав належним чином відповідь на адвокатський запит позивача та безпідставно направив цей запит до Національного антикорупційного бюро України, що порушує права та інтереси позивача як адвоката на отримування запитуваної ним інформації у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки питання, порушені позивачем у адвокатському запиті, стосуються повноважень Національного антикорупційного бюро України, яке є розпорядником запитуваної інформації, а не Генеральної прокуратури України та її відокремленого структурного підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Крім того, запитувана позивачем інформація стосується кримінального провадження, тоді як згідно зі ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", надання інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5242/10, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 08 жовтня 2014 року №17, є адвокатом.

Згідно з ордером серії КС №152606 від 13 березня 2017 року та на підставі договору про надання правової допомоги від 13 березня 2017 року адвокат ОСОБА_1 є адвокатом ОСОБА_2.

З метою надання правової допомоги ОСОБА_2 позивач звернувся до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури із адвокатським запитом від 13 березня 2017 року (вх. №7 від 14 березня 2017 року), в якому просив:

- надати відомості про дату і час реєстрації в Національному антикорупційному бюро України заяви ОСОБА_2 від 10 березня 2017 року про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК України;

- повідомити дату і час внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених в заяві ОСОБА_2 від 10 березня 2017 року про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст.214 КПК;

- повідомити номер кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, реєстратора (особу, яка внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань), уповноваженого слідчого (детектива) та прокурора у кримінальному провадженні, розпочатому на підставі відомостей, викладених в заяві ОСОБА_2 від 10 березня 2017 року про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК;

- надати належним чином завірену копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального провадження, розпочатого на підставі відомостей, викладених в заяві ОСОБА_2 від 10 березня 2017 року про вчинення кримінальних правопорушень, поданої до Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 214 КПК України;

- повідомити про дату і час внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за фактом незаконного збагачення ОСОБА_2 за ст. 368-2 КК України, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/naby-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovca-sbu;

- повідомити номер кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, реєстратора (особу, яка внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань), уповноваженого слідчого (детектива) та прокурора у кримінальному провадженні, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/naby-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovca-sbu;

- повідомити на якій саме підставі, визначеній ст. 214 КПК України, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням https://nabu.gov.ua/novyny/naby-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovca-sbu;

- надати належним чином завірену копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінального провадження, інформація щодо якого оприлюднена за посиланням: https://nabu.gov.ua/novyny/naby-pochalo-rozsliduvannya-za-faktamy-nezakonnogo-zbagachennya-posadovca-sbu.

Листом від 21 березня 2017 року №06-р Генеральна прокуратура України повідомила позивача про надіслання його адвокатського запиту для розгляду та надання відповіді до Національного антикорупційного бюро України.

Не погоджуючись із такими діями (бездіяльністю) відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

У відповідності до підпунктів 1 та 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно зі статтею 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відтак, для реалізації своїх професійних прав у частині звернення з адвокатським запитом адвокат має право отримувати запитувану інформацію, копії документів тощо, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Судом встановлено, що позивач реалізував своє право на доступ до інформації шляхом звернення з адвокатським запитом до Генеральної прокуратури України щодо надання інформації, яка стосується внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених в заяві його клієнта ОСОБА_2 від 10 березня 2017 року, адресованої до Національного антикорупційного бюро України, а також внесення до Реєстру іншої інформації щодо ОСОБА_2, яку оприлюднено на сайті Національного антикорупційного бюро України. Тобто запитувана інформація є інформацією про особу, яка є клієнтом адвоката та необхідна адвокату для надання йому правової допомоги.

Водночас, очевидною передумовою надання інформації на адвокатський запит є її наявність у відповідного адресата або обов'язок володіти нею відповідно до компетенції.

Позивач у позові не вказав на факт володіння відповідачем запитуваної ним інформації та/або про наявність такого обов'язку у відповідача, що зумовлює необхідність встановлення цих обставин судом.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно з частиною п'ятою статті 8 цього ж Закону, у Генеральній прокуратурі України утворюється (на правах самостійного структурного підрозділу) Спеціалізована антикорупційна прокуратура, на яку покладаються такі функції:

1) здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності досудового розслідування Національним антикорупційним бюро України;

2) підтримання державного обвинувачення у відповідних провадженнях;

3) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, передбачених цим Законом і пов'язаних із корупційними або пов'язаними з корупцією правопорушеннями.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро", Національне антикорупційне бюро України (далі - Національне бюро) є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Крім того, Генеральна прокуратура України і Національне антикорупційне бюро України є державними органами, які відповідно до статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є розпорядниками інформації для цілей цього Закону.

Так, частиною 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них..

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1, 2, 4, 7 статті 6 Закону "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

При цьому, запитувана позивачем інформація не віднесена до інформації з обмеженим доступом, не використовується в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, а розголошення цієї інформації не може завдати істотної шкоди цим інтересам, а шкода від оприлюднення такої інформації не переважає суспільний інтерес в її отриманні. Ця інформація незібрана під час здійснення кримінального провадження, оскільки фактично ця інформація передує порушенню кримінального провадження. Поряд з цим, витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не містить інформації, зібраної в процесі оперативно-розшукової чи під час здійснення кримінального провадження, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни чи інформації, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації.

Відтак, запитувана позивачем інформація повинна бути надати йому у відповідь особою, яка володіє такою інформацією.

Висновок суду стосовно того, що витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не містить інформації вищевказаної інформації узгоджується з висновком Верховного Суду , викладеним в постанові від 31 липня 2018 року у справі №804/7312/15.

Згідно з частиною 2 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства..

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього визначено Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Положення), затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139.

Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу І Положення, Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення:

- реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження;

- оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування;

- аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі;

- інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Відповідно до пунктів 4 та 5 глави 1 розділу І Положення, держателем Реєстру є Генеральна прокуратура України (далі - Держатель).

Держатель здійснює:

- розробку засобів організаційного, методологічного та програмно-технічного ведення Реєстру;

- виконання функцій адміністратора електронної бази даних (технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, адміністрування та моніторинг використання системи, зберігання та захист даних Реєстру, контроль права доступу тощо);

- організацію взаємодії з базами даних Міністерства внутрішніх справ України та Державної судової адміністрації України;

- розробку та удосконалення нормативних документів щодо створення, ведення та користування даними Реєстру.

Пунктом 8 глави 1 розділу І Положення визначено, що реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є: прокурори, у тому числі керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Пунктами 1-5 глави 4 розділу І Положення встановлено, що відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення.

Витяг з Реєстру - документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави.

До витягу з Реєстру включається інформація про: номер кримінального провадження; дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення; прізвище, ім'я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР)); короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім'я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї; найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника; орган досудового розслідування; прізвище, ім'я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Реєстратори самостійно формують (отримують) витяг з Реєстру у межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом.

Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України "Про захист персональних даних".

При цьому, відповідно до розділу 3 Положення, право доступу до відомостей, внесених до Реєстру, мають:

1) Держатель - у повному обсязі з урахуванням повноважень, якими наділені прокурори та керівники підрозділів Генеральної прокуратури України;

2) Директор Національного бюро, перший заступник Директора Національного бюро, керівник Підрозділу детективів Національного бюро, керівник Управління внутрішнього контролю Національного бюро - у межах, визначених статтею 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України";

3) прокурори та керівники регіональних, місцевих та військових прокуратур - у межах кримінальних правопорушень, щодо яких слідчими прокуратури та слідчими піднаглядних їм органів проводиться досудове розслідування;

4) керівники органів прокуратури та досудового розслідування, слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, Державного бюро розслідувань, Національного бюро (за винятком посадових осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту) - у межах кримінальних правопорушень, щодо яких цими органами проводиться досудове розслідування та здійснюється контроль за додержанням вимог кримінального процесуального законодавства;

5) Користувачі - у межах наданих адміністратором прав доступу для отримання інформації про розпочаті досудові розслідування та прийняті під час досудового розслідування рішення, забезпечення ведення спеціальних обліків, проведення аналізу результатів діяльності правоохоронних органів.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави суду дійти висновку про те, що в розпорядженні держателя Реєстру - Генеральної прокуратури України знаходиться уся інформація, що міститься в Реєстрі. Крім того, реєстратори вправі надавати відомості з Реєстру лише в межах внесеної до Реєстру інформації, та щодо держателя Реєстру - Генеральної прокуратура України такі обмеження відсутні.

Відтак, враховуючи звернення позивача з адвокатським запитом про надання відомостей щодо його клієнта в Реєстрі саме до держателя Реєстру - Генеральної прокуратури України, суд дійшов висновку про обов'язок останньої розглянути такий запит у відповідності до вимог законодавства.

При цьому, зважаючи на те, що адвокатський запит від 13 березня 2017 року відповідачем не розглядався, за переконанням суду, належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є:

- визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що полягає у ненаданні відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, адресованого Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі;

- визнання протиправними дій Генеральної прокуратури України в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що полягає у направленні адвокатського запиту ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, адресованого Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, до Національного антикорупційного бюро України;

- зобов'язання Генеральної прокуратури України надати відповідь ОСОБА_1 на адвокатський запит від 13 березня 2017 року, направлений на адресу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії є таким, що підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає частина сплаченої суми судового збору у розмірі 1820,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що полягає у ненаданні відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, адресованого Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

3. Визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України, що полягає у направленні адвокатського запиту ОСОБА_1 від 13 березня 2017 року, адресованого Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, до Національного антикорупційного бюро;

4. Зобов'язати Генеральну прокуратуру України надати відповідь ОСОБА_1 на адвокатський запит від 13 березня 2017 року, адресований Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

5. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

6. Присудити на користь ОСОБА_1 частину сплаченого ним судового збору у розмірі 1820,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Генеральної прокуратури України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко