Справа № 826/17706/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2018 року № 826/17706/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного

управління ДФС у м. Києві

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 140 051,08 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2016 відкрито скорочене провадження по справі.

Ухвалою від 22.05.2017 прийнято адміністративну справу №826/17706/16 до провадження суддею Григоровичем П.О. та призначено судове засідання на 06 липня 2017 року, яке в подальшому неодноразово відкладалось з метою отримання додаткових доказів для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що згідно з даними інтегрованої картки за відповідачем обліковується заборгованість (недоїмка) перед бюджетом у загальному розмірі 140 051,08 грн.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач вважає цю суму податковим боргом та просить стягнути його у судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що податкова вимога №3226-23 від 26.11.2015 скасована в судовому порядку, внаслідок чого підстави для стягнення заборгованості відсутні.

За таких обставин відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017, а рішення постановлене з урахуванням п. 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, заборгованість відповідача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб виникла згідно самостійно поданих декларацій:

- № від 30.10.2015 року, термін сплати 19.11.2015 року на суму 42 099,82 грн;

- № від 04.04.2016 року, термін сплати 20.05.2016 року на суму 42 625,50 грн;

- № від 30.10.2015 року на суму 5 750,01 грн;

- № від 26.07.2016 року, термін сплати 19.08.2016 року на суму 49 575,75 грн.

Відповідач зі свого рахунку № 89, відкритого в ПАТ «Унікомбанк», згідно платіжного доручення № 1 від 29.09.2015 року, на відповідний казначейський рахунок сплатив кошти в сумі 166 462,00 грн в рахунок погашення самостійно визначеного грошового зобов'язання з єдиного податку за III квартал 2015 року, згідно відповідної податкової декларації в сумі 86 170, 36 грн та в рахунок майбутніх періодів (переплата 80 291,64 грн.

Втім, з обставин, які від відповідача не залежали, Банком не було виконано належним чином подане ОСОБА_2 платіжне доручення.

Як наслідок, 26.11.2015 року позивачем винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 3226-23, якою визначено ОСОБА_2 суму недоїмки зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 85 899,82 грн станом на 25.11.2015 року.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В той же час, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2016 року в адміністративній справі № 826/2301/16, яка не оскаржувалася податковим органом в апеляційному порядку та набрала чинності 03.11.2016 року (відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/61164965), задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, а саме - визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №3226-23 від 26.11.2015 року.

Підставою для скасування податкової вимоги став висновок суду про те, що факт подання до установи банку платіжного доручення № 1 від 29.09.2015 року на перерахування суми коштів в рахунок оплати єдиного податку, яке було одержано банком 29.09.2015, свідчить про те, що обов'язок ОСОБА_2 щодо сплати податку в сумі 166 462,00 грн припинився 29.09.2015, у зв'язку з чим у контролюючого органу не було підстав для формування вимоги про сплату боргу.

Таким чином, рішенням суду підтверджено факт виконання відповідачем своїх податкових зобов'язань зі сплати єдиного податку у сумі 166 462,00 грн.

Разом з цим, відповідно до наданих ОСОБА_2 до матеріалів справи належним чином засвідчених копії податкових декларацій та платіжних доручень з відмітками про їх отримання банком, судом встановлено, що відповідно до податкової декларації з єдиного податку за 2015 рік, Відповідачем самостійно визначено до сплати єдиний податок у сумі 31 992,80 грн. Оскільки переплата податку за 3 квартали 2015 року становила 80 291,64 грн, то вказана сума переплати зменшена на відповідну суму податку. Таким чином, переплата відповідача суми єдиного податку за 2015 рік становила 80 291,64 грн - 31 992,80 грн = 48 298,84 грн.

Відповідно до податкової декларації з єдиного податку за 1 квартал 2016 року Відповідачем самостійно визначено до сплати єдиний податок у сумі 42 625,50 грн. Оскільки переплата податку відповідачем за 2015 рік становила 48 298,84 грн, вказана сума переплати зменшена на відповідну суму податку. Таким чином, переплата Позивача суми єдиного податку за 1 квартал 2016 року становила 48 298,84 грн. - 42 625,50 грн = 5 673,34 грн.

Згідно з податковою декларацією з єдиного податку за 2 квартал 2016 року, відповідачем самостійно визначено до сплати єдиний податок у сумі 49 575,75 грн. Оскільки переплата податку за 1 квартал 2016 року становила 5 673,34 грн., то вказана сума переплати зменшена на відповідну суму податку та відповідачем сплачена різниця податку у сумі 43 800,00 грн (49 575,75 грн. - 5 673,34 грн.= 43 902,41 грн.).

Зокрема, сума єдиного податку у розмірі 43 800,00 грн. сплачена відповідачем згідно платіжного доручення № 102 від 18.08.2016 року зі свого рахунку № НОМЕР_5, відкритому в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Сума єдиного податку у розмірі 200,00 грн. сплачена відповідачем згідно платіжного доручення № 108 від 07.12.2016 року зі свого рахунку № НОМЕР_5, відкритому в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Після відкриття провадження у справі представником позивача не надано доказів наявності у позивача заборгованості в заявленій до стягнення сумі, які б спростовували зазначені вище обставини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ДЕРЖАВНА ПОДАТКОВА ІНСПЕКЦІЯ У ДАРНИЦЬКОМУ РАЙОНІ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У М. КИЄВІ (ідентифікаційний , адреса: 02068, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРА КОШИЦЯ, будинок 3).

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович