Справа № 0940/2302/18
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" січня 2019 р. справа № 0940/2302/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов`язання до вчинення дій., -
ВСТАНОВИВ:
04.12.2018 ОСОБА_1 (далі також, позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі також, відповідач, Галицьке ОУПФУ Івано-Франківської області) про зобов`язання до вчинення дій.
У результаті цього, позивач 03.12.2018 повторно звернувся із заявою до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про призначення пенсії за віком, про те позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Враховуючи викладене позивач просить суд зобов`язати Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити йому пенсію за віком та зобов`язати відповідача здійснити позивачу пенсійні виплати з часу набуття ним права на пенсію, а саме з 14.07.2017.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).
24.12.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов. В даному відзиві представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що при зверненні до Галицького ОУПФУ Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії позивачем надано виписки із наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 11.08.1986 №175, від 28.10.1986 №230, завіреними департаментом соціальної політики Івано-Франківської облдержадміністрації, позивач знаходився у відрядженні в м. Чорнобиль для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження в складі військової частини № НОМЕР_1 (м. Верховцево) з 11.08.1986 по 28.10.1986.
В архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України (вхідний №7195/11), яка надійшла 27.10.2017 на запит управління від 15.08.2017 №4629/03.1 зазначено, що по архівних документах в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходив дійсну строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Верховцево з 25.11.1985 (наказ №257) прибув із в/ч НОМЕР_4 м. Донецьк по 23.12.1987 (наказ №292) у військових званнях: "рядовий", "єфрейтор" на посадах: ст. електрик, командир відділення.
Згідно історичного формуляру в/ч НОМЕР_1 з травня 1986 її склад виконував урядове завдання по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і був сформований інженерно-технічний батальйон, який ввійшов в склад 25 бригади хімічної оборони. Проте в наказах командира військової частини НОМЕР_5 (25 бригада хімічної оборони) по стройовій частині за періоди з 10 серпня по 15 серпня 1986, з 25.10. по 28.10.1986 та в книгах алфавітного обліку особового складу військової частини НОМЕР_5 за період з травня 1986 по 31.12.1986 відсутні. Табелі робочого часу, фінансові документи на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям строкової служби в/ч НОМЕР_1 на зберігання до архіву не надходили. В документах в/ч НОМЕР_1 доза опромінення не відображена.
Крім того, 15.08.2017 відповідачем було направлено запит про підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в Центральний Галузевий державний архів Міністерства внутрішніх справ України м. Києва. Проте, 13.09.2017 отримано відповідь, що військова частина НОМЕР_1 до складу внутрішніх військ не входила і документи Центрального архіву Міністерства внутрішніх справ України м. Києва на зберігання не надходили. Отже, враховуючи вищезазначене, в зв`язку з відсутністю підтвердження первинними документами періоду перебування в зоні відчуження в призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу відмовлено. Враховуючи викладене, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Івано-Франківською обласною державною адміністрацією 18.06.1993 (а.с.13).
Позивач 12.10.2017 звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком. У даній заяві зазначено, що під час проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в період з 12.08. по 28.10.1986 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На звернення позивача відповідачем надано відповідь від 21.11.2017 про те, що позивач не має права на призначення пенсії, оскільки табелі робочого часу та фінансові документи на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям строкової служби військової частини НОМЕР_1 на зберігання до архіву не надходили. Право на пенсію Ви набудете при виповненні 60 років (а.с. 20-21).
03.12.2018 позивач повторно звернувся із заявою до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Крім того, 15.08.2017 відповідачем було направлено запит про підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в Центральний Галузевий державний архів Міністерства внутрішніх справ України м. Києва. Проте, 13.09.2017 отримано відповідь, що військова частина НОМЕР_1 до складу внутрішніх військ не входила і документи Центрального архіву Міністерства внутрішніх справ України м. Києва на зберігання не надходили. Отже, враховуючи вищезазначене, в зв`язку з відсутністю підтвердження первинними документами періоду перебування в зоні відчуження в призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу відмовлено (а.с.22-23).
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Отже, метою та завданнями цього Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Відповідно до статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі, категорія 2 - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
У відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.
Зі змісту статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, призначаються лише учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи. Зазначеній категорії осіб згідно зі статтею 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Такі посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Аналізуючи наведені норми права, суд приходить до висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року № 21-1048во06 та від 4 вересня 2015 року № 690/23/15-а, а також в Ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі №К/800/8679/17 від 24.03.2017.
Участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році підтверджена наявною в матеріалах справи копією посвідчення (а.с.13).
Будь-яких зауважень до посвідчення, що було пред`явлено позивачем для призначення пенсії, у відповідача не виникло. Доказів оскарження правомірності видачі вказаного посвідчення матеріали справи не містять.
Таким чином, наявність у ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській у 1986 році (категорія 2) підтверджує визнаний державною його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження у період з 12.08.1986 по 28.10.1986 тобто не менше 5 календарних днів, що відповідно дає йому право для призначення пенсії у зв`язку із зменшенням на десять років пенсійного віку.
Суд вважає підтвердженими ті обставини, що позивач з 12.08.1986 по 28.10.1986 року перебував в зоні відчуження та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого набув статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, що є достатньою підставою для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У разі неможливості подання довідки, затвердженої Постановою держкомітету від 09.03.1988р. №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про періоди роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; особи, що були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства оборони.
Даний факт підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 15.11.1985, архівною довідкою №179/1/8231 від 10.07.2018 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, копія якого містяться у матеріалах справи (а.с.19).
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірність відмови у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому позов ОСОБА_1 слід задовольнити.
Згідно Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.
Зобов`язати Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 з 14.07.2017 пенсію на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку на 10 (десять) років, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та виплатити йому недоплачені суми пенсії з часу набуття ним права на пенсію, а саме з 14.07.2017.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

відповідач: Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, адреса: вулиця Шевченка, 10, місто Галич, Галицький район, Івано-Франківська область, 77101, .

Суддя Микитюк Р.В.