Справа № 826/14918/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Еритреї ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Громадянина Еритреї ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення №280 від 23.08.2018,-

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Еритреї ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення № 280 від 23.08.2018 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування скарги позивач зазначив, що був позбавлений можливості усунути недоліки позовної заяви, оскільки ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 року про залишення позовної заяви без руху не отримував, тому не мав об'єктивної можливості її виконати.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення №280 від 23.08.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Вищевказана ухвала мотивована тим, що в порушення ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код відповідача, третьої особи та реквізити документів позивача - ОСОБА_1, що посвідчують особу (довідка ДМС України, тощо).

Крім того, до позовної заяви позивачем не додано доказів на підтвердження вчинення саме Державною міграційною службою України дій щодо відмови в оформленні документів (копію відповідного рішення).

Наведена обставина позбавляє можливості вирішити питання щодо персонального складу відповідачів у даній справі, змістовності позовних вимог до кожного з них і наявність доказів на підтвердження вимог до кожного з відповідачів, а також дотримання позивачем вимог Кодексу адміністративного судочинства України при обранні способу захисту порушеного права з огляду на предметну, територіальну і інстанційну підсудність спору.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції зобов'язав позивача надати докази прийняття відповідачем (відповідачами) оскаржуваного рішення (надати копію оскаржуваного рішення), вчинення ним (ними) протиправних дій, які можуть бути предметом розгляду в адміністративній справі або доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості надання таких документів та доказів, а саме, існування обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Крім того, в даній ухвалі зазначено, що вказані судом недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої з урахуванням вищезазначених вимог, а також з наданням копій у відповідній кількості для направлення відповідачу (відповідачам), третій особі; доказів прийняття відповідачем (відповідачами) оскаржуваного рішення (надати копію оскаржуваного рішення), вчинення ним (ними) протиправних дій, які можуть бути предметом розгляду в адміністративній справі або доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості надання таких документів та доказів, а саме, існування обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, а також власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Копію ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2018 року було направлено на адресу позивача, зазначену ним в адміністративному позові: 02166, АДРЕСА_1.

Разом із тим, вищевказана ухвала повернулась до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Вищевказана ухвала мотивована тим, що станом на 05.11.2018 року, тобто з урахуванням строку поштового обігу, витребуваних судом документів на усунення недоліків позову, у тому числі клопотань про продовження строку для усунення недоліків позову чи доказів неможливості надання витребуваних судом документів тощо, від позивача на адресу суду не надходило.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, у зв'язку з чим позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Так, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху позивачу не була вручена та повернута за закінченням терміну зберігання, що є свідченням неможливості виконання позивачем зазначених в ухвалі суду недоліків.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що у суду були відсутні підстави для повернення позовної заяви, оскільки позивач не отримав копію ухвали про усунення недоліків, а тому реально не мав можливості їх усунути.

Колегія суддів звертає увагу, що в своєму рішенні від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц Верховний Суд підкреслив, що в матеріалах справи повинні бути відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи судом апеляційної інстанції. Такі відомості, які містилися в матеріалах справи, як про повернення суду апеляційної інстанції повістки про виклик позивача до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання», не свідчать про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що поштове відправлення не було отримано позивачем, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви, оскільки матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач отримав ухвалу про залишення позову без руху та не мав змогу та час усунути зазначені в ній недоліки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи містять номер мобільного зв'язку з позивачем, проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про намагання суду першої інстанції зв»язатися з позивачем шляхом надіслання телефонограми, тощо.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи предмет позову у даній справі, особа позивача відноситься до категорії малозабезпечених в частині правового захисту, тому пріоритетним для суду в даному випадку має бути саме надання можливості усіма наявними засобами скористатися правом на захист.

Суд першої інстанції не був позбавлений можливості, в разі неотримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху та враховуючи статус позивача (громадянин іншої держави), повторно направити таку ухвалу чи скористатися засобами телефонного зв'язку, що зазначені в адміністративному позові, натомість формальний підхід до можливих способів повідомлення сторін в даному випадку є порушенням прав позивача та неналежне виконання судом своєї функції.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що позивач є заінтересованою особою у вирішенні даної справи, оскільки саме з метою відновлення порушених на його думку прав, він і звернувся за захистом до суду. Позивач з моменту подання адміністративного позову має вчиняти активні дії з метою отримання інформації про рух справи, подавати відповідні клопотання та направляти запити, що свідчить про належне користування належними правами.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність встановлених п.1 ч.4 ст.169 КАС України підстав для повернення позовної заяви Громадянина Еритреї ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що передчасність висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Еритреї ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Капушова

А.Г. Степанюк