Справа № 826/5891/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2018 року № 826/5891/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський

бізнес-центр «Олександрівський»

до Національного банку України

треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Українська

ініціативна компанія»

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» (далі - ТОВ «МКЦ «Олександрівський») звернулося до суду з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - НБУ) з вимогами про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невжитті заходів для припинення порушень чинного законодавства Публічним акціонерним товариством «Укрінком» («Укрінбанк»), зобов'язання застосувати до останнього заходів впливу, направлених на підпорядкування товариства банківському законодавству.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є боржником ПАТ «Укрінбанк», до цього часу здійснюються дії щодо погашення запозичених коштів. Наприкінці 2016 року з інформації, розміщеної на сайті банку та з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стало відомо про перейменування банку в ПАТ «Укрінком», а також про зміну його адреси та виду діяльності.

Зазначені дії відбулися на підставі рішення, прийнятого загальними зборами акціонерів ПАТ «Укрінбанк» та їх реєстрації приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., які позивач вважає протиправними, оскільки на його думку внесення змін до статуту ПАТ «Укрінбанк» та їх реєстрація створює для ТОВ «МКЦ «Олександрівський» загрозу того, що у випадку визнання вказаних дій протиправними та недійсними, постане питання про правомірність повернення позивачем грошових коштів за кредитними договорами юридичній особі, яка діяла на підставі недійсних установчих документів та не була банківською установою, а отже не мала права отримувати активи ПАТ «Укрінбанк» та розпоряджатися ними.

Крім того позивач зазначає, що очевидними є порушення банківського законодавства установою, з якою співпрацює ТОВ «МКЦ «Олександрівський», які створюють загрозу стабільності банківської системи, що порушує у свою чергу права споживачів банківських послуг, через що позивач вважає, що може ставити питання про протиправну бездіяльність НБУ та спонукання його до здійснення дій, направлених на припинення правопорушень та захист законних інтересів вкладників і клієнтів банку.

Ухвалою суду від 22 травня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено попереднє судове засідання.

31 серпня 2017 року під час попереднього судового засідання у справі розглянуто клопотання учасників процесу, у тому числі клопотання третьої особи - ПАТ «Укрінком» про залишення позову без розгляду, у задоволенні якого протокольною ухвалою відмовлено. Підготовче провадження закінчено, справу призначено до розгляду.

Протоколом автоматичного розподілу від 15 листопада 2017 року визначено колегію для розгляду справи.

У зв'язку з надходженням від позивача клопотання 29 листопада 2017 року суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши пояснення представників сторін, наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ТОВ «МКЦ «Олександрівський» є боржником ПАТ «Укрінбанк» та здійснює заходи по поверненню кредитних коштів за кредитними договорами, у зв'язку з чим співпрацював з адміністрацією зазначеного банку, а потім з тимчасовою адміністрацією ПАТ «Укрінбанк», яка була введена відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 року № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та рішення від 22 березня 2016 року № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до зазначених рішень розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Укрінбанк», призначено уповноважену особу Фонду, банківська ліцензія повернута НБУ, з приводу її повернення банк до НБУ не звертався, а отже, у зазначеної особи відсутня банківська ліцензія.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року, визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних».

Також судом встановлено, що постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2017 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані, відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування постанови Правління Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року у справі №826/5325/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року, визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 22 березня 2016 року № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк».

Як зазначає у позові позивач, і не заперечують такі обставини відповідач та треті особи, 13 липня 2016 року відбулися позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Укрінбанк», на яких, зокрема, були прийняті рішення щодо зміни найменування юридичної особи з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укрінком», з видів діяльності виключено «діяльність комерційних банків» та «інші види грошового посередництва», включено нові види діяльності «надання інших фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення, «інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення», «надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», «консультування з питань комерційної діяльності й керування», «будівництво житлових і нежитлових будівель». Крім того, змінено місцезнаходження юридичної особи з м. Київ, вул. Смірнова-Ласточкіна, 10-А на м. Сєвєродонецьк, вул. Сметатіна, 3-А.

Такі дії були вчинені без погодження з Національним банком України.

У той же день, 13 липня 2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. зареєстровано зазначені зміни до статутних документів, які у подальшому наказом міністерства юстиції України від 17 листопада 2016 року № 3255/5 були скасовані, проте постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року у справі № 826/18320/16 відновлені.

Позивач вважає, що дії загальних зборів акціонерів по внесенню змін до статутних документів та їх державної реєстрації є протиправними, порушують його права, як і права інших боржників та споживачів банківських послуг, оскільки, на його думку, у випадку визнання вказаних дій протиправними та недійсними в судовому порядку, постане питання правомірності повернення грошових коштів за кредитними договорами юридичній особі, яка діяла на підставі недійсних установчих документів та не була банківською установою.

Отже, аналізуючи обґрунтування адміністративного позову, суд приходить до висновку, що позивач лише припускає можливість порушення його прав у майбутньому у тому разі, якщо судовими установами будуть прийняті певні рішення про встановлення протиправності дій в частині внесення змін до установчих документів банківської установи.

При цьому судом встановлено, що у провадженні судів знаходяться судові справи за позовами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вкладників банку, у яких НБУ виступає третьою особою, а отже бере безпосередню участь у розгляді, пов'язані з оскарженням реєстраційних дій державних реєстраторів щодо внесення змін до статутних документів ПАТ «Укінком», а крім цього відповідач у запереченнях на адміністративний позов у даній справі № 826/5891/17 зазначає, що НБУ також вважає протиправними реєстраційні дії щодо зміни найменування ПАТ «Укрінбанк», а також зміни його місцезнаходження, зміни голови Правління банку та т.і.

Подаючи адміністративний позов, позивач посилається на положення частини третьої статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до яких НБУ має здійснювати банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому порядку.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Як зазначає відповідач, після повернення банківської ліцензії ПАТ «Укрінбанком» відсутні юридичні підстави для здійснення банківської діяльності, крім передбачених законом операцій в процедурі ліквідації. Наглядові та інші повноваження НБУ на таких суб'єктів не поширюються.

Окрім іншого, позивач вбачає протиправну бездіяльність НБУ та заявляє вимоги про спонукання його до здійснення дій, направлених на припинення правопорушень та захист законних інтересів вкладників і клієнтів банку, при цьому не зазначаючи які саме дії не вчиняє НБУ, проявляючи таку бездіяльність.

Положеннями Закону України «Про Національний банк України» визначено перелік функцій, виконання яких покладено на НБУ. Крім того статтею 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України «Про Національний банк України», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів НБУ.

Національний банк України визначає особливості регулювання та нагляду за системно важливим банком, банком, що має статус Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, з урахуванням специфіки діяльності таких банків.

Частина друга статті 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.

З урахуванням вищезазначеного, а також враховуючи формулювання та обґрунтування позивачем своїх вимог, суд приходить до висновку, що сутність претензій позивача зводиться до незгоди з внесенням змін до установчих документів ПАТ «Укрінбанк», які, як встановлено судом під час розгляду, оскаржуються у декількох судових процесах в інших адміністративних справах.

Стосовно ж вимог до НБУ, то позивачем не обґрунтовано в достатній та переконливій мірі своїх тверджень в цій частині, не підкріплено належними доказами, та не доведено їх суду.

Суд вважає за необхідне зазначити також, що, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі позивачем не доведено наявності обставин протиправної бездіяльності Національного банку України, у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученнями від 26 квітня 2017 року № 165, проте, відшкодуванню такі витрати не підлягають, оскільки судом позовні вимоги не задовольняються.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський» до Національного банку України, треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Українська ініціативна компанія», про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський», адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25, , р/р 9401, код банку 307123 в ПАТ «Банк Восток» м. Дніпро, тел. +20, адреса електронної пошти відсутня.

Відповідач: Національний банк України, адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, будинок 9, , тел.+22, електронна пошта .

Суддя-доповідач В.І. Келеберда

Судді В.В. Амельохін

І.А. Качур