Справа № 280/4699/18
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 грудня 2018 року Справа № 280/4699/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 (69067, АДРЕСА_1, інн: НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2-б, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі _ позивач) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не зарахування позивачу пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, а саме періоди роботи з 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати позивачу період його з 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001 до пільгового стажу за Списком №1, перерахувавши розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із зарахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Позов обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Після призначення 13.07.2018 пенсії позивач отримав копію протоколу від 19.07.2018 №1429 про призначення його пенсії та копію розрахунку стажу, із змісту яких дізнався про те, що до його пільгового стажу за Списком №1 не було включено періоди 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001. В результаті листування між позивачем та Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з'ясовано, що оспорювані періоди невраховані відповідачем з підстав відсутності атестації робочих місць та включення посад до Списку №1 лише у 1991 році. Позивач зазначає, що відсутність атестації робочого місця не є підставою для не зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу, оскільки право працівника на пільгове пенсійне забезпечення не може бути обмежене через порушення адміністрацією підприємства порядку проведення атестації робочих місць. Також зазначає, що застосування списків до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992

Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) у судовому засіданні 06 грудня 2018 року.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Зокрема зазначає, що відмова у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є обґрунтованою та відповідає вимогам закону, оскільки на момент звернення у позивача були відсутні умови, які необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: доказів проведення атестації робочих місць в установі, де працював позивач та не включення посад до Списку №1 в період з 03.09.1990 по 31.12.1991.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 13.07.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з врахуванням ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із страховим стажем 32 роки 7 місяців 12 днів, з яких за Списком №1 - 11 років 5місяців 3 дні.

Для призначення пенсії позивачем було надано, копію трудової книжки, уточнююча довідка від 12.06.2018 № 409.

Після призначення 13.07.2018 пенсії позивач отримав копію протоколу від 19.07.2018 №1429 про призначення його пенсії та копію розрахунку стажу, із змісту яких дізнався про те , що до його пільгового стажу за Списком №1 не було включено періоди 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001.

27.08.2018 до відповідача було направлено адвокатський запит №08/08 з проханням надати засвідчені належним чином копії: рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 відповідного пільгового стажу та довідки, що підтверджує його пільговий стаж за Списком №1, документів, що містять інформацію про зміну умов праці позивача за період між п'ятирічною дією наказів про результати атестації робочих місць.

У відповідь на адвокатський запит відповідач надав лист від 31.08.2018 №15564/03, до якого надав копію довідки ПАТ «Запоріжсталь» від 12.06.2018 №409. За змістом листа відповідачем дійсно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоди з 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001, проте відповідне рішення про відмову не приймалось.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року N 637.

Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій крижці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що фактично, підставою не зарахування позивачу до його пільгового стажу періоди роботи на ПАТ «Запоріжсталь» з 03.09.1990 по 31.12.1991 за професією електромонтер є не включення до Списку №1, затвердженим РМ СРСР від 22.08.1956 №1173 та з 26.05.2000 по 05.04.2001 є відсутність атестації робочих місць.

Проте така позиція відповідача є помилковою та з цього приводу суд зазначає таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Як встановлено матеріалами справи, первинна атестація робочого місця позивача на ПАТ «Запоріжсталь» проводилась 25.05.1995, згідно з наказом №73, наступна атестація проведена 06.04.2001, згідно з наказом №160.

Відповідно до листа ПАТ «Запоріжсталь» від 05.09.2018 №13/2045637 зазначено, що за виробничими причинами присутніми на підприємстві вчасно провести атестацію робочих місць не було можливості, при цьому виробництво та технічний процес (умови роботи) з часу проведення первинної атестації не змінювались. У зв'язку із закінченням строку дії наказу про атестацію робочих місць від 25.05.1995 №73 та неможливістю проведення наступної атестації вчасно, адміністрація ПАТ «Запоріжсталь» зверталась до державних установ з проханням продовжити строк дії результатів атестації робочих місць, проведеної відповідно до вказаного наказу до часу проведення наступної атестації.

Листом №06/1-13 Управління соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації від 07.06.2000 №02-340 визнано можливим використання результатів атестації робочих місць за наказом від 25.05.1995 №73 до закінчення на комбінаті роботи по наступній атестації.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХХІ від 05.11.1991 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 року N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено матеріалами справи, позивач з 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001 працював в ПАТ «Запоріжсталь».

Щодо списків не включення до стажу періоду з 03.09.1990 по 31.12.1991 з причин не включення професії до Списку №1, затвердженим РМ СРСР від 22.08.1956 №1173 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є насамперед наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Уточнююча довідка з підприємства надається лише у випадку відсутності записів у трудовій книжці.

Як вбачається із записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 з 03.09.1990 по 31.12.19 працював електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання ПАТ «Запоріжсталь» .

Так, постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 затверджено Список № 1 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Згодом, постановою Кабінету Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» від 26.01.1991 за № 10, професію позивача «працівник - ремонтних служб» було віднесено до Списку № 1.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

З аналізу вищенаведеного Наказу №383, можливо зробити висновок про наявність у позивача правових підстав для зарахування всього періоду роботи за професією електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання до пільгового стажу за Списком №1.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що жодних підстав для не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача у відповідача не було, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (69067, АДРЕСА_1, інн: НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2-б, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не зарахування ОСОБА_1 пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи 03.09.1990 по 31.12.1991 та з 26.05.2000 по 05.04.2001 до пільгового стажу за Списком №1, перерахувавши розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із зарахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (69067, АДРЕСА_1, інн: НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2-б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О.Артоуз