Справа № 371/1158/18
Суддя: Капшук Л. О.
Дата ухвалення: 2019-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

02.01.2019 Єдиний унікальний № 371/1158/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/1158/18

Провадження № 2-а/371/6/19

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить:

визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56619008, прийняту державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.В. 08 серпня 2018 року;

зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 371/1348/17, виданого Миронівським районним судом Київської області 08 червня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у справі ЄУН 371/1348/17 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку та виплату пенсії позовні вимоги були задоволені повністю.

У добровільному порядку відповідач відмовився виконати постанову суду.

На виконання вказаної постанови 08 червня 2018 року Миронівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 371/1348/17, за змістом якого Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов'язано здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.В.

08 серпня 2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу

№ 56619008 на підставі п. 9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З перелічених трьох підстав у даному випадку не існує жодної.

В Україні не існує закону, що забороняє стягнення коштів (заборгованості з оплати пенсії) з відповідача у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області. У відповідача наявні кошти з яких здійснюється оплата пенсій та поточних витрат.

Стосовно проведення інших виконавчих дій то в оскаржуваній постанові вказано проте, що перерахунок управлінням здійснено з 1 січня 2016 року по 31 березня 2018 року.

Вважає постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №56619008 від 08 серпня 2018 року прийнятою безпідставно, з грубим порушенням Закону України "Про виконавче провадження" та за відсутності правової підстави для повернення виконавчого документа.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до правил ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частина 2 даної статті вказує, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно зі ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу, за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

21 вересня 2018 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

04 жовтня 2018 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом якого відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 02 жовтня 2018 року.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 257 КАС України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у справі ЄУН 371/1348/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення перерахунку та виплату пенсії позовні вимоги було задоволено повністю.

Вказаним судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не проведення ОСОБА_2 перерахунку та виплати його пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268".

Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зобов'язано здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268", починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених коштів.

На виконання постанови суду 08 червня 2018 року Миронівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 371/1348/17.

Вказаний виконавчий лист було надіслано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

18 червня 2018 року державний виконавець Диких О.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56619008.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 08 серпня 2018 року ВП № 56619008 державним виконавцем Диких О.В. було повернуто виконавчий документ з посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу такою, що порушує права та інтереси позивача, а рішення суду не виконаним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 Закону).

Згідно статті 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Позивач є стягувачем у виконавчому провадженні № 56619008.

Як передбачено у ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини 2 даної статті виконавець, окрім іншого зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При відкритті виконавчого провадження з виконання судового рішення про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії відповідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268", починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням вже виплачених коштів, державний виконавець зобов'язав боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Згідно правил п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення підстави для повернення виконавчого документа стягувачу в даному випадку відсутні.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу обґрунтована фактом отримання 06 липня 2018 року листа Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, за змістом якого Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 № 1031 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 3 якої передбачено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки; доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції".

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової, грошової, допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені, законом) особам, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії: за період з 01 січня 2016 року, по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу Першого цього пункту та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

На виконання постанови Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року по справі № 371/1348/17 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області 28 березня 2018 року проведено перерахунок ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року пенсії відповідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", № 947 від 18 листопада 2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268".

:

Сума коштів по перерахунку за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року становить 21214,17 грн. та буде виплачена в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян", а саме: за період, з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року сума 2357,13 грн. виплачена у серпні разом з пенсією ОСОБА_2; за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року кошти в сумі 18857,04 грн. будуть виплачуватися з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2018 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії.

Вказані обставини виключають можливість вчинення державним виконавцем подальших виконавчих дій в порядку ст.ст. 63,75 та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Державний виконавець не виконав постанову суду за виконавчим документом, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу виніс протиправно.

Викладені у оскаржуваній постанові мотиви не дають підстав для висновку, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, або ж у боржника відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно вказаних норм способом захисту прав є скасування незаконної постанови державного виконавця.

Згідно правил ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів законність винесення оскаржуваної постанови.

На підставі наведених приписів законодавства, дослідивши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 15, 18, 37, 41, 74 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 73-77, 79, 80, 90, 242-246, 257, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких Олени Василівни про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56619008 від 08 серпня 2018 року.

Зобов'язати державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 56619008 з виконання виконавчого листа № 371/1348/17 від 08 червня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення 02 січня 2019 року.

Суддя підпис Л.О.Капшук

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук