Справа № 826/19332/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 грудня 2018 року № 826/19332/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ЄВРОБАНК" Кононця Вадима Валерійовича, ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ЄВРОБАНК"
про представники учасників справи:визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії позивача - не прибув; відповідача-1 ? ОСОБА_4; відповідача-2 - не з'явився; відповідача-3 - ОСОБА_4; третьої особи - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов (з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог б/н від 16.05.2017) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" Кононця Вадима Валерійовича (надалі - відповідач-1 або Уповноважена особа фонду) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-2 або Фонд), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ЄВРОБАНК" Кононця Вадима Валерійовича, що оформлене у вигляді Наказу № 237-ОД від 12.12.2016 та додатків до нього, в частині, що стосується ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ЄВРОБАНК" Кононця Вадима Валерійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом (рахунком) у Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Євробанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ЄВРОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Уповноваженою особою фонду протиправно не включено його до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноважена особа фонду проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши що на час звернення позивача з позовом тривала перевірка Уповноваженою особою фонду відповідно до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому вимоги позивача є передчасними. Надалі відповідач надав заперечення, в яких вказав, що діяв в межах повноважень визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також звернув увагу суду на те, що правочин, стороною якого є позивач, був визнаний нікчемним, у зв'язку з тим, що він був вчинений 15.06.2016 коли діяли встановлені Рішенням Правління НБУ №70-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ЄВРОБАНК" (надалі - ПАТ "КБ"ЄВРОБАНК") до категорії проблемних" обмеження, оскільки зазначений правочин призвів до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У письмових поясненнях Фонд підтримує позицію відповідача-1, а також зазначає про відсутні у нього обов'язку перед позивачем, оскільки виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою фонду, а такого переліку в якому б містилася інформація щодо позивача Фонду надано не було, що унеможливлює виплату позивачу коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування як вкладнику неплатоспроможного банку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2016 (суддя Кузьменко В.А.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/19332/16 та призначено до розгляду на 16.03.2017.

У судовому засіданні 16.03.2017 відкладено розгляд справи на 12.06.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2017 (суддя Кузьменко В.А.) зобов'язано відповідачів по справі надати до суду наказ № 237-ОД від 12.12.2016.

У судовому засіданні 12.06.2017 відкладено розгляд справи на 14.08.2017.

У судовому засіданні 14.08.2017, суд, враховуючи неявку відповідача-2 та третьої особи у судове засідання, ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 6945, справу передано на розгляд судді Власенковій О.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.10.2017 (суддя Власенкова О.О.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду на 20.11.2017.

У судовому засіданні 20.11.2017 оголошено перерву до 21.12.2017.

Відповідно до Довідок від 21.12.2017 та 28.02.2018 розгляд справи не відбувся у зв'язку з перебуванням судді Власенкової О.О. на лікарняному.

28.02.2018, через канцелярію суду, надійшла заява позивача про зміну сторони на її правонаступника.

Згідно з Довідкою від 23.05.2017 розгляд справи не відбувся у зв'язку із відстороненням судді Власенкової О.О. від здійснення судочинства.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 25.05.2018 № 813, справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду на 18.07.2018.

У судовому засіданні 18.07.2018 судом прийнято уточнені позовні вимоги та ухвалено залучити співвідповідача у даній справі - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "ЄВРОБАНК" Ларченко Ірину Миколаївну (надалі - відповідач-3), про що винесено ухвалу. Розгляд справи відкладено до 15.08.2018.

15.08.2018 у судове засідання прибув представник Уповноваженої особи фонду, який заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представником позивача надано клопотання до суду про розгляд справи без його участі, в якому останній вказав, що проти письмового провадження не заперечує.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За таких обставин, враховуючи клопотання представника Уповноваженої особи фонду, суд ухвалив перейти до стадії письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.06.2016 позивачем внесено грошові кошти на власний поточний рахунок, відкритий у ПАТ КБ "ЄВРОБАНК", у сумі 198 950, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 240062 від 15.06.2016 та випискою по особовому рахунку від 17.06.2016.

Відповідно до Виписки по рахунку клієнта за період з 09.03.2016 по 28.09.2016, доступна до використання сума грошових коштів на кінець періоду становила 158 255,07 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17.06.2016 №73-рш "Про віднесення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.06.2016 №1041 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 (включно) та призначено Уповноваженою особою фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононцю В.В. строк на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 (включно).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" від 07.07.2016 №1183 продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" з 17.07.2016 по 16.08.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16.08.2016 №215-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ"ЄВРОБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку, яким запроваджено процедуру ліквідацію ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018, а також призначено Уповноваженою особою фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононцю Вадиму Валерійовичу строк на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018.

Згодом, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 №2218 про зміну Уповноваженої особи фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "ЄВРОБАНК", згідно з яким відповідні повноваження делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Ларченко Ірині Миколаївні з 06.06.2017.

Відповідно до офіційного оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вкладники ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" з 19.08.2016 по 30.09.2016 включно могли звернутись до установ банку-агенту Фонду АТ "ТАКСОМБАНК".

Проте, позивач дізнався про відсутність його в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З метою з'ясування обставин та підстави не включення позивача до списку вкладників (переліку осіб) ПАТ "КБ"ЄВРОБАНК", для отримання гарантованої суми відшкодування, на адресу відповідача-2 надіслано адвокатський запит № 019/10/16 від 02.11.2016.

Також адвокатський запит № 020/10/16 від 02.11.2016 надіслано і до відповідача-1.

У відповідь Фондом була надана відповідь від 10.11.2016 № 27-43834/16 на запит адвоката, в якому відповідач-2 зазначає, що для отримання запитуваної інформації необхідно звернутися безпосередньо до Уповноваженої особи фонду.

Уповноважена особа у своїй відповіді на адвокатські запити вказала, що запитувана інформація містить банківську таємницю та персональні дані фізичних осіб, а тому в її наданні відповідач-1 відмовляє.

Згодом, позивач дізнався про прийняття відповідачем Наказу від 12.12.2016 № 237-ОД, яким затверджено результати перевірки, та визнано нікчемними операції з розміщення коштів на карткових/поточних рахунках фізичними особами, в тому числі і правочин за операцією з розміщення 15.06.2016 ОСОБА_1 коштів в сумі 198 950,00 грн. на картковому/поточному рахунку №01 з призначенням платежу "поповнення власного поточного рахунку".

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI, тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон або Закон №4452).

Так, згідно з положеннями статті 2 Закону №4452, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

У силу статті 44 Закону №4452, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону №4452.

Так, Уповноважена особа фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно з підпунктом 1 пунктом 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Положення №14), Уповноважена особа фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Пунктом 2 розділу IІІ Положення №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою (надалі -Перелік), наведеною у додатку 5 до цього Положення, що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

У свою чергу, як було встановлено під час судового розгляду справи, позивача не було включено Уповноваженою особою фонду до вказаного Переліку.

Уповноваженою особою фонду було визнано нікчемною операції з поповнення банківського рахунку позивача 15.06.2016, на підставі п.п. 7 та 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452.

Відповідно до:

- п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав якщо банк уклав правочин (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

- п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, правочин (у тому числі договори) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

У запереченнях проти позову відповідачем-1 наголошено, що правочин щодо переказу коштів позивачем було вчинено 15.06.2016, тобто у період дії обмежень, встановлених рішенням Правління Національного банку України №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" до категорії проблемних", щодо проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

На підтвердження викладеного, відповідачем-1 надано суду копію витягу з акта перевірки від 12.12.2016 № 22, затвердженого Уповноваженою особою фонду, де зафіксовано факт затвердження результатів перевірки, якою виявлено правочини із зняття готівки через касу Банк з рахунків клієнтів Банку - юридичних осіб та фізичної особи, а також правочини (операції, транзакції) із внесенням через касу Банку фізичними особами для поповнення власних рахунків, що є нікчемними, згідно з п.п. 7 та 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452.

Згідно з витягу із додатку № 1 до зазначеного акта, вказана операція щодо перерахування 15.06.2016 позивачем на свій рахунок у ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" грошових коштів у розмірі 198 950,00 грн. з призначенням платежу "поповнення власного поточного рахунку".

Проте, суд визнає вказані твердження відповідача-1 необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" обмеження. Протилежного відповідачем-1 не доведено.

Так, згідно з ч.ч. 1-3 статті 61 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Службовці банку при вступі на посаду підписують зобов'язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків зобов'язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх службових обов'язків.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

З огляду на вищенаведені норми, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, банк має вживати всіх передбачених заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку не входять до кола таких осіб. Тобто, рішення Правління Національного банку України №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" до категорії проблемних" стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Також, відповідач-1 наголошує, що правочин щодо внесення коштів на депозитний рахунок позивача, надає кредитору переваги перед іншими кредиторами.

Проте, будь-яких документальних доказів на підтвердження факту надання Банком, за результатами укладення Договору банківського рахунку з позивачем, переваг третім особам перед іншими кредиторами Банку в отриманні відшкодування з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб понад законодавчо гарантовану суму коштів, відповідач-1 всупереч вимог ч. 1 ст. 72, ч. 1 ст. КАС України суду не подав та про причини відсутності таких не повідомив.

Відповідачем-1 не надано до суду документальні докази, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави та/або про визнання в судовому порядку недійсними договору банківського вкладу (депозиту).

Суд вважає, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону №4452, має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору (правочину). Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу або із договору рахунка, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи фонду, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного правочину нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19.08.2008 (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Суд зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону №4452 Закону України перевірка правочинів банку і виданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15).

Суд звертає увагу на те, що наказом № 237-ОД від 12.12.2016 Уповноважена особа визнала нікчемною операцію з розміщення коштів на банківському рахунку позивача, що суперечить вимогам закону.

Перевіряючи правомірність дій Уповноваженої особи фонду щодо проведення перевірки на наявність ознак, передбачених ст. 38 Закону №4452, саме операцій з розміщення коштів на поточному рахунку позивача, а також обґрунтованість висновку про нікчемність таких операцій, суд виходить із наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зазначена норма права визначає коло правочинів, які Уповноважена особа фонду зобов'язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності. Обов'язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним у ч. 3 ст. 38 Закону №4452, є їх укладення або вчинення саме банком.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Суд зазначає про те, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Тому, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що операція по зарахуванню коштів на рахунок позивача від 15.06.2016 в сумі 198 950,00 грн. не належить до правочинів та не підлягає перевірці на предмет нікчемності відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону.

Наявність зазначених коштів на вказаному рахунку не заперечується Уповноваженою особою фонду.

Суд звертає увагу на те, що договір банківського рахунку не підлягав перевірці відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також, в матеріалах справи відсутні докази визнання зазначеного договору недійсним у встановленому законом порядку чи застосування наслідків нікчемності такого договору в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що підстави, з яких Уповноважена особа фонду не включила інформацію щодо позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - є необґрунтованими.

Разом з тим, суд зазначає, що у вимозі позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1, суд відмовляє, оскільки, як зазначалося вище, наказ Уповноваженої особи фонду є внутрішнім розпорядчим документом банку і жодним чином не впливає на факт нікчемності правочину.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача-1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ КБ "ЄВРОБАНК", якому необхідно здійснити виплату відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач-1 наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача-1 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладам, вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 198 950,00 грн.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду суд зазначає таке.

Загальний реєстр вкладників формується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виключно на підставі Переліку вкладників або додаткової інформації поданої Уповноваженою особою Фонду.

Фонд в силу вищезазначених норм законодавства зобов'язаний включити позивача до загального реєстру вкладників ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" для здійснення виплат коштів за банківськими вкладами за рахунок відповідача-2 за договором банківського вкладу після подання Уповноваженою особою Фонду інформації щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача в цій частині є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України.

Згідно з п. 6.8 ч. 6 р. V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, оплата витрат, пов'язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, в тому числі, витрат на сплату судового збору.

З огляду на викладене, за обставин часткового задоволення позову до Уповноваженої особи фонду, судові витрати у відповідній частині покладаються на ПАТ КБ "ЄВРОБАНК".

Отже, стягненню на користь ОСОБА_1 з ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" підлягає 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ЄВРОБАНК" Ларченко Ірину Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 198 950, 00 гривень.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ЄВРОБАНК" (ідентифікаційний код 33305163, адреса: 01032, м. Київ, бул. Шевченка, буд. 35) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 04213, АДРЕСА_1) понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко