Справа № 802/1933/18-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1933/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

08 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представників сторін та позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №134/78/17:

- визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом № 53 від 8.07.2016 р. в частині відмови у призначені одноразової допомоги ОСОБА_1 .

- зобов`язано комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008р.

На виконання зазначеного рішення суду Міністерством оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом №28 від 16.03.2018, яким ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби в сумі 2,23 грн.

На переконання позивача, таке рішення Міністерства оборони України є протиправним, оскільки розмір одноразової грошової допомоги повинен обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення ОСОБА_1 інвалідності, але за посадою, яку він займав на час звільнення з військової служби.

Відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію вказав, що абз. 5 п.п. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 передбачено, що грошове забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги має визначатися на день встановлення інвалідності, а для осіб, звільнених зі служби, - на день звільнення.

Ухвалою суду першої інстанції від 02.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2018 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що згідно довідки акта огляду медико - соціальної експертної комісії від 13.08.2013 року за № 539156 ОСОБА_1 з 13.08.2013 року безстроково встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, контузії, захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків пов`язаними з проходженням служби. Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги повинен обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення ОСОБА_1 інвалідності, але за посадою, яку займав на час звільнення з військової служби.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Радянської Армії та Збройних Сил України, а 06.10.1992 року звільнений в запас за власним бажанням.

Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 13.08.2013 року за №539156 ОСОБА_1 з 13.08.2013 року безстроково встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, контузії, захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

16.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату Крижопільського району із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

08.07.2016 року на засіданні комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби комісією прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги. Рішення мотивоване тим, що позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про Соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії у часі.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №134/78/17 визнано протиправним та скасовано вищезазначене рішення комісії та зобов`язано здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

На виконання зазначеного рішення суду Міністерством оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом №28 від 16.03.2018, яким ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби в сумі 2,23 грн.

На переконання позивача, таке рішення Міністерства оборони України є протиправним, оскільки розмір одноразової грошової допомоги повинен обчислюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення ОСОБА_1 інвалідності, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, визначаючись щодо позовних вимог виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон № 2011-ХІІ ).

Частиною другою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Із аналізу зазначених норм, суд прийшов переконання, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після спливу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період проходження служби.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 18.11.2014 у справі справи №21-446а14 та від 21.04.2015 у справі №21-135а15, аналіз ч. 2 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ свідчить на користь висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності. Виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ, суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Крім того, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з цим Порядком.

Зважаючи на те, що позивачу другу групу інвалідності встановлено 13.08.2013 року, тому до спірних правовідносин належить застосовувати положення Порядку №499.

Підпуктом 2 пункту 2 Порядку №499 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога, зокрема, інвалідам II групи виплачується у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та у розмірах визначених Порядком №499.

Судова колегія, в даному випадку також враховує наступне.

Згідно пунктів 3, 7 Порядку №499, особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, рішення про призначення одноразової грошової допомоги є підставою для виплати такої допомоги.

Як встановлено судом, та про що зазначалось вище, у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату Крижопільського району із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, до якої додані документи, передбачені Порядком № 499.

Вінницьким обласним військовим комісаріатом сформовано та направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відображений у листі №12/621 від 23.02.2016 р.

За наслідком розгляду поданих документів комісією прийнято рішення, оформлене протоколом № 53 від 8.07.2016 р., про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, серед інших, ОСОБА_1 у зв`язку з чим звернувся до суду, який прийняв рішення 10.07.2017 року про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.

На виконання рішення суду Міністерством оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом №28 від 16.03.2018, яким ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби в сумі 2,23 грн.

В даному випадку суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розрахунок одноразової грошової допомоги фактично був зроблений відповідачем правомірно. Вказані висновки суду першої інстанції стали підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, позиція відповідача, з якою фактично погодився суд першої інстанції, полягає у тому, що на час звільнення позивач отримував грошове забезпечення в українських карбованцях, у зв`язку з чим, при визначення розміру грошової допомоги, застосував алгоритм обміну українських карбованців на гривню, який визначено п.3 Указу Президента України №762/96 від 25 серпня 1996р. В той же час, як зазначено вище, український карбованець, як єдиний законний спосіб платежу на території України, введено в дію з 12 листопада 1992р. (Указ Президента України N 549/92 від 07.11.1992).

Позивач звільнений зі служби 06 жовтня 1992 року, у зв`язку з чим не міг отримувати грошове забезпечення в українських карбованцях.

Отже, погоджуючись з позицією відповідача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність розрахунку одноразової грошової допомоги, яка, за позицією суду, повинна становити 2,23грн.

Зазначені обставини свідчать, що при звільненні позивачу сплачено грошове забезпечення в радянських карбованцях ( рублях).

Абзацем 2 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, визначено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям у разі настання інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання отрманого в період проходження військової служби у розмірі 24 - місячного грошового забезпечення.

Отже, відповідач був зобов`язаний здійснити розрахунок грошової допомоги виходячи із розміру, який встановлено Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 та з урахуванням грошового забезпечення, який отримував позивач. При цьому, у цих випадках МОУ, при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги, має застосувати співвідношення 1 карбованець на 1,05грн.

Указом Президета України N 549/92 від 07.11.1992 "Про реформу грошової системи" (далі - Указ №549/92) починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України.

Пунктом 4 Указу №549/92 вказано Кабінету Міністрів України разом з Національним банком України встановити порядок та строки вилучення з обігу на території України рублевої готівки та переоцінки активів і пасивів юридичних та фізичних осіб, як резидентів, так і нерезидентів, і установ банків, що діють в Україні, у співвідношенні 1 до 1 без обмежень по сумах коштів.

Згідно із Указом Президента України №762/96 від 25 серпня 1996 року проведено, починаючи з 2 вересня, в Україні грошову реформу - введено в обіг визначену Конституцією та іншим законодавством України національну валюту України, якою є гривня та її сота частина копійка.

Пунктом 3 вказаного Указу, встановлено, що українські карбованці підлягають обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100000 карбованців на 1 гривню.

Отже, сума заробітної плати, яка була нарахована в радянських рублях, буде переводитись у гривні наступним чином: у співвідношенні 1 радянський рубль до 1 українського карбованця та за курсом 100000 карбованців на 1 гривню.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність розрахунку відповідачем одноразової грошової допомоги позивачу.

Враховуючи встановлені обставини справи та приймаючи до уваги очевидну необгрунтованість визначення відповідачем одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням позивачу ІІ інвалідності, внаслідок захворювання отриманого під час проходження військової служби, у розмірі 2 грн. 23 коп., суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги дискреційні повноваження відповідача щодо визначення розміру грошової допомоги, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги, яка підлягає стягненню на користь позивача, з урахуванням висновків суду, які зроблені під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права , є підстави для її скасування з прийняттям постанови про часткове задоволення адміністративного позову. За наведених обставин справи та положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Щодо довідки до акту МСЕК № 564502 від 12.05.2016 року, якої позивачу встановлено друга група захворювання , так , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що передбачає виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначена довідка не була предметом розгляду під час вирішення питання про нарахування та виплату одноразової допомоги Міністерством оборони ( позивачем надавалась довідка від 13.08.2013 року) так і судом першої інстанції під час розгляду цієї справи, тому суд апеляційної інстанції не може взяти зазначений документ до уваги. Крім того під час розгляду судової справи № 134/78/17 позивачем надавалась довідка від 13.08.2013 року, яка стала підставою для визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання його нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008р., тобто в розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Міністерства Оборони України щодо розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.

Зобов`язати Міністерство Оборони України повторно здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, яка підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 , з урахуванням висновків, які зроблені судом у цій справі .

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 січня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Мацький Є.М.