Справа № 826/6190/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2018 року № 826/6190/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А., при секретарі судових засідань Павлючик Д.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

про визнання протиправними та скасування рішень

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи.

ОСОБА_3 (далі - Позивач) подав до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) позов до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській обалсті та просить суд:

Визнати неправомірним та незаконним Акт перевірки про дотримання вимог будівельної діяльності від 14 листопада 2016 року, яке винесено Державною архітектурно-будівельною інспекцією в Києво-Святошинському районі Київської області;

Визнати недійсними приписи за № С-1411/12 від 14 листопада 2016 року, № С-1411/13 від 14 листопада 2016 року та протоколи № 1-Л-3-1611/1, № 1-Л-3-1611/2, № 1-Л-3-1611/3, № 1-Л-3-1611/4, № 1-Л-3-1611/5;

Скасувати постанови про стягнення штрафних санкцій від 28 листопада 2016 року на суму 300 150,00 гривень за № 3-2811/1-10/10-60/2811/06/01 на суму 52 200,00 гривень, № 3-2811/2-10/10-61/2811/06/01 на суму 65 250,00 гривень, № 3-2811/3-10/10-60/2811/06/01 на суму 65 520,00 гривень, № 3-2811/4-10/10-60/2811/06/01 на суму 52 200,00 гривень, № 3-2811/5-10/10-60/2811/06/01 на суму 65250,00 гривень, які винесено головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Погребняком Б.М. (управління контролю та нагляду за проведенням перевірок) при Державній архітектурно-будівельній інспекції в Києво-Святошинському районі Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведеної позапланової перевірки торговельного павільйону позивача працівником відповідача складено неправомірний та безпідставний акт. Позивач зауважує, що перевірку фактично бу4ло здійснено без його згоди. Позивач також не погоджується з висновками, викладеними у акті перевірки. А тому вважає, що висновок підлягає скасуванню. Окрім того, 2-й екземпляр акту позивачу не було вручено. Зважаючи на безпідставність та необґрунтованість висновків. Викладених у акті перевірки, як наслідок підлягають скасуванню і винесені на його підставі приписи, протоколи а також постанови про стягнення штрафних санкцій.

Окрім того, державним виконавцем Києво-Святошинського відділу державної виконавчої служби Чабуром О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 533345 від 08 лютого 2017 року.

Ухвалою суду від 02 червня 2017 року позовну заяву залишено без руху та дано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали.

15 серпня 2017 року через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_8 про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 18 серпня 2017 року відкрито провадження у адміністративній справі № 826/6190/17 (далі - справа) та призначено розгляд справи колегією суддів на 08 листопада 2017 року.

08 листопада 2017 року через канцелярію суду надійшло письмове клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

08 листопада 2017 року у зв'язку зі зміною графіка слухань, розгляд справи відкладено на 15 листопада 2017 року.

У відповідному судовому засіданні розгляд справи відкладено до 13 грудня 2017 року.

16 листопада 2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача про роз'єднання позовних вимог та залишення позовної вимоги про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності без розгляду.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до статті 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову, а тому останнім днем звернення до суду з підстав оскарження винесених відповідачем постанов було 13 грудня 2016 року. Оскільки оскаржувані постанови отримано позивачем 10 грудня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення, то останнім днем строку оскарження було 25 грудня 2016 року. При цьому, адміністративний позов не містить жодних обґрунтувань щодо наявності поважних причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду із позовною вимогою про оскарження постанов. За таких обставин, на думку представника позивача, вказана вимога щодо скасування винесених 28 листопада 2016 року постанов має бути залишена без розгляду.

Цього ж дня, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення представника відповідача на позовну заяву, які долучено до матеріалів справи та які обґрунтовано тим, що під час проведення перевірки та складення Акту перевірки та інших оскаржуваних документів, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а тому жодних підстав для задоволення позовних вимог та скасування винесених відповідачем документів не вбачається.

13 грудня 2017 року під час судового засідання представником відповідача заявлено клопотання про роз'єднання позовних вимог та залишення позовної вимоги про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності без розгляду.

У відповідному судовому засідання колегія суддів прийшла до висновку про зміну порядку вирішення зазначеного клопотання та про доцільність здійснення подальшого розгляду та вирішення справи по суті у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача, оскільки частиною другою статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду в межах строків, визначених чинним законодавством, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, з дня набрання чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, тобто з 15 грудня 2017 року, адміністративне судочинство здійснюється за правилами цієї редакції Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

19 березня 2018 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про винесення ухвали про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях ВП № 53334577, ВП № 53334500, ВП № 5333392, ВП № 53333515 від 08 лютого 2017 року до завершення розгляду справи по суті.

Цього ж дня, представником позивача подано до суду відгук на заперечення відповідача в яких він підтримує поданий ним позов та просить його задовольнити у повному обсязі, оскільки винесені відповідачем рішення не відповідають вимогам діючого законодавства та спростовуються долученими позивачем до матеріалів справи документами. Окрім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2017 року у справі № 369/6156/15-ц у задоволенні позову ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про зобов'язання вчинити дії, визнання рішення недійсним - відмовлено. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2017 року.

Що стосується клопотання представника позивача про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, то судом зазначається, що відповідно до частини першої статті 117 КАС України (в редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі) суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Подане позивачем клопотання не містить жодних обґрунтувань стосовно наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Окрім того, відповідно до частини третьої зазначеної статті подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання. Проте в даному випадку позивачем не оскаржуються рішення державного виконавця. За таких обставин, підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Обставини встановлені судом.

08 листопада 2016 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М., за присутності представника позивача ОСОБА_8, на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 07 листопада 2016 року № 870.16/01, було проведено позапланову перевірку підприємницької діяльності ОСОБА_3 на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівництва (а.с. - 89 т. 2).

Підставою для проведення перевірки слугувала заява громадянина ОСОБА_9, в якій повідомлялось про те. що позивач на незаконних підставах здійснює підприємницьку діяльність та порушує будівельні норми (а.с. - 86 т. 2).

Позивач зауважує, що заявник ОСОБА_9 є позивачем у справі до ФОП ОСОБА_3 про демонтаж (малого архітектурного будівництва) торговельного павільйону, який і був предметом перевірки відповідача, та який розташовано у АДРЕСА_1 та перебуває на балансі Боярської міської ради у Київській області.

За результатами перевірки головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. 14 листопада 2016 року складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с. - 90 т. 2).

З даного акту вбачається, що під час перевірки виявлено наступні порушення:

ФОП Анахатутян без отримання вихідних даних належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та без документів, що надає право на виконання будівельних робіт виконані будівельні роботи з будівництва торговельного павільйону з обладнаною ямою за адресою: АДРЕСА_1, чим порушено вимоги статті 5 Закону України «Про основи містобудування» та статей 29, 31, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

Відповідно до висновку експерта Охремчука О.О. судової будівельно-технічної експертизи незалежного інституту судових експертиз від 01 липня 2016 року № 8635 тильна стіна торговельного павільйону влаштована за межами наданої і оренду земельної ділянки та знаходиться на суміжній земельній ділянці, що розташована на північ, чим порушено пункт 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень»;

Замовником будівництва ФОП ОСОБА_3 під час виконання будівельних робіт з будівництва торговельного павільйону з обладнаною ямою за адресою: АДРЕСА_1 не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду, чим порушено вимоги статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність»;

Замовником будівництва ФОП ОСОБА_3 здійснюється експлуатація торгівельного павільйону з обладнаною якою за адресою: АДРЕСА_1 без введення об'єкта в експлуатацію, чим порушено вимоги частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

14 листопада 2016 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. складено припис № С-1411/3 яким встановлено вимогу про зупинення з 15 листопада 2016 року експлуатацію торгівельного павільйону з обладнаною ямою, за адресою: АДРЕСА_1 до усунення допущених правопорушень містобудівного законодавства (а.с. - 117 т. 2).

Окрім того, цього ж дня головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. складено припис № С-1411/2, яким зобов'язано позивача усунути допущені правопорушення містобудівного законодавства в термін до 14 листопада 2017року (а.с. - 118 т. 2).

16 листопада 2016 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. складено протоколи № 1-Л-3-1611/1, № 1-Л-3-1611/2, № 1-Л-3-1611/3, № 1-Л-3-1611/4, № 1-Л-3-1611/5 відповідно до яких розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 28 листопада 2016 року у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (а.с. - 107-116 т. 2).

28 листопада 2016 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. винесено постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності:

№ З-2811/1-10/10-60/2811/06/01 про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 52 200,00 гривень;

№ З-2811/2-10/10-60/2811/06/01 про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 8 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 65 250,00 гривень;

№ З-2811/3-10/10-60/2811/06/01 про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 65 250,00 гривень;

№ З-2811/4-10/10-60/2811/06/01 про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 52 200,00 гривень;

№ З-2811/5-10/10-60/2811/06/01 про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 3 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 65 250,00 гривень (а.с. - 121-125 т. 2).

Державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з виконання постанов Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 28 листопада 2016 року:

від 08 лютого 2017 року:

ВП № 53334577 з виконання постанови № З-2811/1-10/10-60/2811/06/01,

ВП 53334500 з виконання постанови № З-2811/2-10/10-60/2811/06/01,

ВП № 53333515 з виконання постанови № З-2811/5-10/10-60/2811/06/01

від 13 лютого 2017 року

ВП № 53333293 з виконання постанови № З-2811/3-10/10-60/2811/06/01 (а.с. - 39-46, том 1).

Не погодившись з рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямовано на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Згідно з частиною першою статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 6 Закону № 3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

У контексті приписів частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно зі статтею 3 Закону № 3038-VI, справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною другою статті 7 Закону № 3038-VI передбачено, що у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.

Відповідно до частини восьмої статті 39 Закону № 3038-VI експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно з пунктами 2, 3 частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (далі - Положення № 294).

Основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил (пункт 3 Положення № 294).

Пунктом 4 Положення № 294 визначено, що до покладених на Держархбудінспекцію завдань, окрім іншого, остання здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності.

Водночас пунктом 7 Положення №294 передбачено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» № 272 від 10 жовтня 2014 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України з 14 жовтня 2014 року.

Пунктом 1 Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, затвердженого наказом від 12 вересня 2017 року № 925 зазначено, що Департамент є територіальним органом, без статусу юридичної особи публічного права, утвореним як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Положення № 925).

Відповідно до пункту 3 основним завданням Департаменту є забезпечення реалізації державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у випадках, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» на території Київської області.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Статтею 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд.

Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюються особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури , іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Порядок проведення авторського і технічного наглядів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення авторського та технічного нагляді під час будівництва об'єкта архітектури (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, а також технічного переоснащення діючих підприємств) визначається Порядками здійснення авторського та технічного наглядів під час будівництва об'єкта архітектури, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами (далі - генеральний проектувальник) відповідно до законодавства і договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об'єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об'єкта.

З 02 червня 2011 року діє Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Пунктом 1 Порядку № 553 визначено перелік органів, які здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пунктів 5, 7 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Пунктом 9 Порядку № 553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 553 суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, серед іншого, зобов'язаний надавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до приписів пунктів 16-17, 21 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Пунктом 22 Порядку №553 визначено, що Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (пункт 20 Порядку № 553).

Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», зокрема, статтею 3 визначено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, у тому числі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», мають право від імені, зокрема, органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року № 735 «Про внесення змін до Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Порядок № 735).

Відповідно до пунктів 9-10 Порядку № 735 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності керівник структурного підрозділу інспекції, його заступники, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль, або головний державний інспектор (далі - уповноважена посадова особа інспекції) складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Уповноважена посадова особа інспекції складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб'єкту містобудування, Що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб'єкта містобудування.

Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріали подаються посадовій особі інспекції, уповноваженій розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної Діяльності, з метою вирішення питання притягнення до відповідальності та накладення штрафу протягом трьох днів після його складення.

Абзацами 3, 4 та 6 пункту 3 Порядку №735 передбачено те, що у разі відмови суб'єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб'єкту містобудування Рекомендованим листом з повідомленням.

Належним підтвердженням факту надіслання документів є розрахунковий документ відділення поштового зв'язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції.

Надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб'єкта містобудування що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх рвання суб'єктом містобудування.

Пунктами 16-17 Порядку №735 передбачено, що справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою інспекції, до повноважень якої належить таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про порушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших, осіб.

Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті З Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» мають право від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній .Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Окрім того, Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт з 01 січня 1994 року унормовано ДБН А 3.1 2-93 «Надання дозволу на виконання будівельних робіт»,затвердженого наказом Мінбудархітектури України від 10 серпня 1993 року №136.

Відповідно до преамбули зазначеного ДБН «Дані норми встановлюють порядок та умови надання дозволів на виконання робіт з нового будівництва, розширення реконструкції, реставрації та капітального ремонту об'єктів будівництва (далі-дозвіл на будівництво).

Норми обов'язкові для застосування всіма суб'єктами будівництва, незалежно від форми власності та відомчої належності, що виконують будівельні роботи.

Відповідно до пункту 1.1 ДБН А 3.1 2-93 «Надання дозволу на виконання будівельних робіт» дозвіл на будівництво є юридичним документом, що посвідчує право забудовника та генпідрядника на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж видачу ордерів на земляні роботи.

У пункту 2.1 ДБН А 3.1 2-93 зазначено, що для реєстрації об'єкта та одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до органу держархбудконтролю такі документи:

а) заяву забудовника (замовника) згідно з додатком 2;

б) документ, що посвідчує право забудовника (замовника) на користування (власність земельною ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт (будова);

в) рішення відповідної Ради народних депутатів про погодження будівництва або державного виконавчого органу в разі делегування йому Радою своїх повноважень в цьому питанні;

г) затверджену в установленому порядку проектно-кошторисну документацію та висновок відповідного місцевого органу у справах містобудування і архітектури про узгодження проектної документації відповідного будівництва;

д) висновок відповідного органу охорони навколишнього природного середовища про узгодження проектної документації на будівництво, розширення та реконструкцію об'єктів виробничого призначення, що негативно впливають на стан навколишнього природного середовища та об'єктів, що розміщуються на землях рекреаційного призначення;

е) висновок відповідного органу охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища про узгодження проектної документації на будівництво, розширення, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів та пам'ятників архітектури, що розміщені в охоронних історико-культурних зонах або землях історико-культурного призначення;

ж) наказ генпідрядної будівельної організації про призначення виконавця робіт з його підпискою згідно з додатком 3 та загальний журнал робіт, оформлений згідно з вимогами встановленими Мінбудархітектури України;

з) наказ забудовника (замовника) про призначення працівника технічного нагляду або наказ госпрозрахункового підрозділу держархбудконтролю в разі передачі йому забудовником за укладеним договором функцій технічного нагляду з підпискою працівника технічного нагляду згідно з додатком 4;

к) наказ проектної організації про призначення авторського нагляду з зобов'язанням представника авторського нагляду згідно з додатком 5 та журналом авторського нагляду в двох примірниках оформленим з "Положенням про авторський нагляд";

л) копії ліцензії підрядчика на право виконання спеціальних видів робіт у будівництві;

м) копії будівельного генерального плану в двох примірниках, погодженого з місцевим органом у справах будівництва і архітектури та іншими зацікавленими органами Державтоінспекція, генпідрядник, забудовник землекористувачі сусідніх земельних ділянок;

н) копію паспорта фасадів будівель у двох примірниках, узгодженого з місцевим органом у справах містобудування і архітектури.

ДБН А 3.1 2-93 «Надання дозволу на виконання будівельних робіт» втратив свою чинність на підставі наказу Держбуду України від 05 грудня 2000 № 273, яким затверджено «Положення про порядок надання дозволу виконання будівельних робіт» (далі - Наказ №273).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1.1. Наказу №273 дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

До того ж відповідно до статті 29 Закону України «Про планування та забудову територій» від 20 квітня 2000 року (починаючи з першої його редакції) дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Закон України «Про планування та забудову територій» втратив свою чинність із прийняттям 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

З аналізу наведеного вбачається, що з 1994 року дозволи на виконання будівельних робіт видаються державними архітектурно-будівельними інспекціями.

До того ж, відповідно до статті 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

- розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил;

- розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів;

- раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок;

- охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

- урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва;

- інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об'єктів;

- участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій;

- захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Також, порядок проведення авторського і технічного наглядів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядків здійснення авторського та технічного наглядів під час будівництва об'єкта архітектури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №903 дані порядки визначають механізм здійснення авторського та технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, а також технічного переоснащення діючих підприємств).

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури , іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами (далі - генеральний проектувальник) відповідно до законодавства та договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об'єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об'єкта.

Пунктом 5 передбачено, що здійснення авторського нагляду під час будівництва об'єкта архітектури результати авторського нагляду фіксуються в журналі, що оформляється генеральним проектувальником у двох примірниках, один з яких зберігається у замовника, а другий - у генерального проектувальника.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на спростування фактів, які викладено в акті, посилається на наявність у нього дозволу на розміщення малої архітектурної форми від 10 травня 2004 року № 10, паспорт привязки малої архітектурної форми, розроблений Творчею архітектурною майстернею «Петри-Ника», технічним паспортом на торговий павільйон розмірами 7 м х 3,5 м виготовлений ПП «Роса», та акт технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 14 листопада 2006 року (а.с. - 47-60 т. 1).

Відповідно до пункту 2 Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 13 жовтня 2000 року №227 мала архітектурна форма для здійснення підприємницької діяльності (далі - мала архітектурна форма) - невелика споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів.

На підтвердження того, що мала архітектурна форма, щодо якої у позивача є в наявності перелічений вище пакет документів, не місить фундаменту у технічному паспорті, виготовленому ПП «Роса» зазначено, що «в качестве основания павильона используется сталь угловая», а акт технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 14 листопада 2006 року містить посилання на пункти 23 та 24 Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 13 жовтня 2000 року№227.

Таким чином, позивачем до адміністративного позову додано пакет документів щодо малої архітектурної форми без улаштування фундаменту, а не на торгівельний павільйон з обладнаною ямою, який знаходиться на земельній ділянці, що підтверджено технічним паспортом від 17 лютого 2016 року, інвентаризаційна справа №13/2120.

Відповідно до пункту 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень" для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Порушення даної норми ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень" підтверджено експертним висновком експерта Охремчука О.О. судової будівельно-технічної експертизи незалежного інституту судових експертиз від 01 липня 2016 року.

Таким чином, під час проведення перевірки об'єкту дозволу на виконання будівельних робіт на об'єкт будівництва, про який йде мова, позивачем надано не було, інформація про такий дозвіл в Держархбудінспекції відсутній, а відтак головним інспектором будівельного нагляду, що проводив перевірку, цілком законно та обгрунтовано зроблено висновок про те, що у позивача відсунутій документ, що надає право на виконання будівельних робіт у позивача, а роботи на об'єкті будівництва проведені самовільно.

Окрім того, відсутність у позивача документу, що надає право на виконання будівельних робіт підтверджується й матеріалами технічної інвентаризації, що були надані представником позивача під час перевірки та додані до адміністративного позову, а саме технічний паспорт на торгівельний павільйон виготовленого ТОВ «Виробниче об'єднання технічної інвентаризації» від 17 лютого 2016 року, Інвентаризаційна справа №13/2120.

Так, у зазначеному технічному паспорті міститься відмітка, що торгівельний павільйон з обладнаною ямою літера А збудований самочинно.

Під час проведення перевірки представником позивача не було надано ані вихідних даних на проектування, ані належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, ані документу, що надає право на виконання будівельних робіт, головним інспектором будівельного нагляду цілком законно та обґрунтовано зроблено висновок про порушення пункту 5 Закону України «Про основи містобудування».

Також представником позивача не було надано документів, що підтверджують забезпечення здійснення авторського нагляду під час проведення будівельних робіт на об'єкті, з чого відповідачем і зроблено висновок про те, що замовником не здійснено забезпечення авторського нагляду на об'єкті будівництва.

Окрім того, під час проведення позапланової перевірки договір на здійснення технічного нагляду посадовим особам Департаменту для огляду та оцінки на відповідність вимогам чинного законодавства не надавався, а отже висновки Департаменту стосовно того, що Позивачем не забезпечено здійснення технічного нагляду є такими, що відповідають дійсності.

З матеріалів перевірки також вбачається, що позивачем виконані будівельні роботи з будівництва торгівельного павільйону з обладнаною ямою за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріалами фото фіксації підтверджено, що зазначений об'єкт експлуатується.

Інформація щодо наявності у позивача документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію зазначеного вище об'єкту будівництва, в Департаменті відсутня, представником позивача під час перевірки таких документів не надано, а отже із викладеного вбачається, що посадовою особою Департаменту цілком законно та обґрунтовано зроблено висновок про те, що об'єкт будівництва, про який йде мова, експлуатується без прийняття його в експлуатацію.

Із системного аналізу викладеного, судом встановлено, що позапланова перевірка та висновки, викладені у акті за результатами її проведення, відповідають вимогам чинного законодавства.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено процесуальні документи відповідно до Порядку № 553 та Порядку № 935.

Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 акт суб'єкта владних повноважень може бути скасовано лише у разі визнання його протиправним, тобто таким. що порушує права та законні інтереси особи, оскільки скасування такого акта є способом захисту порушеного права.

Акт перевірки від 14 листопада 2016 року фіксує лише факти, встановлені посадовою особою відповідача під час проведення заходу державного архітектурно-будівельного контролю та фактично не порушує права та законні інтереси особи, щодо якої його складено. За таких обставин, підстави для визнання його неправомірним та незаконним відсутні.

Складені 14 листопада 2016 року акт перевірки, а також приписи про усунення порушень № С-1411/2, № С-1411/3 а також протоколи про правопорушення від 16 листопада 2016 року № 1-Л-3-1611/1, № 1-Л-3-1611/2, № 1-Л-3-1611/3, № 1-Л-3-1611/4, № 1-Л-3-1611/5 надіслано позивачу 17 листопада 2016 року поштовим відправленням з повідомлення особи про вручення, що підтверджується матеріалами справи та відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. - 119-120). Вказані документи отримано позивачем 10 грудня 2016 року.

Водночас, у протоколах зазначено що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 28 листопада 2016 року о 15.30 у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

Наведене свідчить про відсутність процедурних порушень з боку відповідача щодо проведення відносно позивача позапланової перевірки та оформлення її результатів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Разом з тим, відповідачем під час розгляду справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підтверджено встановлені позаплановою перевіркою обставини та факти знайшли своє підтвердження, що стало підставою для визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушень, передбачених абзацом 3 пункту 4, абзацу 3 пункту 6, пунктів 7, 8 частини другої, пункту 8 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» складені постанов та накладення на нього штрафу.

Із системного аналізу викладеного, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для визнання неправомірними, незаконними та недійними Акту перевірки про дотримання вимог будівельної діяльності від 14 листопада 2016 року, приписів за № С-1411/12, № С-1411/13 від 14 листопада 2016 року та протоколів № 1-Л-3-1611/1, № 1-Л-3-1611/2, № 1-Л-3-1611/3, № 1-Л-3-1611/4, № 1-Л-3-1611/5 та скасування постанов про стягнення штрафних санкцій від 28 листопада 2016 року: № 3-2811/1-10/10-60/2811/06/01 на суму 52 200,00 гривень, № 3-2811/2-10/10-61/2811/06/01 на суму 65 250,00 гривень, № 3-2811/3-10/10-60/2811/06/01 на суму 65 520,00 гривень, № 3-2811/4-10/10-60/2811/06/01 на суму 52 200,00 гривень, № 3-2811/5-10/10-60/2811/06/01 на суму 65250,00 гривень, які винесено головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Погребняком Б.М. (управління контролю та нагляду за проведенням перевірок) при Державній архітектурно-будівельній інспекції в Києво-Святошинському районі Київської області, що є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивачем під час судового розгляду не було доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість відповідачем доведено правомірність прийнятих ним рішень.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено протиправність оскаржуваних рішень відповідача, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 72-77, 90, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (08154, АДРЕСА_2 ІПН: відомості відсутні) до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя-доповідач В.І. Келеберда

Судді: В.В. Амельохін

І.А. Качур