Справа № 303/2292/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
і м е н е м У к р а ї н и
13 грудня 2018 року м. Ужгород№ 303/2292/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Плеханова З.Б.
при секретарі Копосович Е.
позивача: ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,- не зявилася
відповідача: Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області ,-представник Секерня О.В.
треті особи без самостійних вимог:
Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Секерня О.В.
Пенсійний фонд України - представник не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області за участю третіх осіб: Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ,Пенсійний Фонд України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області , яким просить :
1.Визнати протиправними дії Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті пенсії у разі втрати годувальника на малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня виникнення права на пенсію, тобто з 13 листопада 2016 року.
2.Зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 , пенсію у разі втрати годувальника на малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 13 листопада 2016 року по 13 березня 2018 року з нарахуванням та виплатою підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з нарахуванням та виплатою підвищення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» згідно вимог ст.64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2018 року на підставі статей 20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України, дану адміністративну справу передано Закарпатському окружному адміністративному суду за підсудністю.
18 травня 2018 року, вказана адміністративна справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі .
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2018 року справу №303/2292/18 передано на розгляд судді Плеханова З.Б.
16 жовтня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 остаточно просить суд:
1. Прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, так як про наявність списків Закарпатського ОВК позивачу стало відомо вперше лише з пояснень третіх осіб з 29.09.2018р. та з 04.10.2018р.
2.Визнати протиправними дії (бездіяльність) Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо неправомірної відмови ОСОБА_1 , у призначенні та виплаті пенсії у разі втрати годувальника на малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 , пенсію у разі втрати годувальника на малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 09 січня 2015 року по 13 березня 2018 року з нарахуванням та виплатою підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з нарахуванням та виплатою підвищення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» згідно вимог ст.64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в зоні проведення АТО загинув колишній чоловік позивача - командир групи швидкого реагування «Яструб» добровольчого батальйону - "Айдар", ОСОБА_3 , який є батьком малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1
16 грудня 2016 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду встановлено факт участі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у бойових діях під час антитерористичної операції та факт його загибелі під час бойових дій в селі Половинкине Огаробільського району Луганської області в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання. Дане рішення суду набуло законної сили 27.12.2016р. А тому згідно вимог ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дитина позивача має право на призначення пенсії у разі втрати годувальника з моменту виникнення права на пенсію, тобто з моменту дії норми матеріального права п.е ст.3 цього Закону, тобто з 13.11.2016р. та по 13 березня 2018р., так як пенсія у разі втрати годувальника призначена відповідачем лише 14.03.2018р. У зв`язку з чим позивач, неодноразово зверталась до відповідача з питанням призначення пенсії у разі втрати годувальника малолітньому сину ОСОБА_2 , але останній відмовляв позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що з цим питанням повинна звернутися до військового комісаріату за місцем проживання. Отже, з червня місяця 2015 року позивач неодноразово намагалась оформити пенсію у разі втрати годувальника згідно чинного законодавства, але спеціалісти пенсійного фонду для вирішення цього питання рекомендували позивачу звернутись до районного військового комісаріату за місцем проживання. Отже, даний вид пенсії не було вчасно призначено через протиправні дії відповідача, а саме, постійні неправомірні відписки та відмови в призначенні пенсії, хоча останній знав про це право, так як в своїх заявах та зверненнях позивач весь час посилалась на вищезазначену норму Закону, а з першою заявою та пакетом документів звернулась до відповідача ще в червні місяці 2015р.
Додатково зазначає, що, факт наявності у ОСОБА_3 статусу військовослужбовця, а саме, що він проходив військову службу в період з 22.07.2014р. по 09.01.2015р., яка пов`язана з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності, та загинув при виконанні обов`язків військової служби встановлено Списком Закарпатського ОВК, довідками та рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.12.2016р., в основу якого покладені ці ж довідки, але в такому випадку право на даний вид пенсії дитина позивача набула саме з дня смерті годувальника, тобто з 09.01.2015р., так як наявність Списку та визнання цього права відбулося ще в 2015 році, тобто без судового рішення, яке додано до матеріалів позовної заяви та без змін до Закону №2262-XII від 13.11.2006р. Зазначає, що дане рішення суду не було необхідним для призначення даного виду пенсії і пенсія мала бути призначена відповідачем на підставі заяви позивача ще в червні 2015 року, а враховуючи вимоги ст.50 Закону №2262-ХІІ не пізніше 09.01.2015р., тобто з дня смерті годувальника.
З огляду на тривалість звернень позивача до відповідача та третіх осіб за вирішенням питання про призначення пенсії по втраті годувальника, вважає, що останні зобов`язані були надати її належну правову допомогу, а не робити неправомірні відписки, володіючи листком, наданим Закарпатським ОВК саме на запит третьої особи ГУПФУ в Закарпатській області, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ще в червні 2015 року, оскільки будь-яких сумнівів щодо наявності у дитини позивача права на такий вид пенсії на момент її звернення до відповідача з питанням її призначення немає. На підставі чого просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.
18 червня 2018 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов відзив на даний адміністративний позов. Відповідно до якого зазначає, що враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звернулась за призначенням пенсії 14.03.2018 р., тому, підстав для призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_2 з 13.11.2016 р., тобто з дня набуття чинності Закону України від 18.10.2016 року № 1673-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», немає.
Після подання до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду всіх необхідних для призначення пенсії документів, пенсію позивачу ОСОБА_1 призначено з 14.03.2018 року з дня подання заяви для призначення пенсії. Пенсію призначено Мукачівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України позивачці по втраті годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , в порядку та на умовах визначених Законом України від 09.04.1992 р. № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі Закон).
Що стосується призначення та виплати пенсії позивачці ОСОБА_1 за період з 13 листопада 2016 року по 13 березня 2018 року. то зазначає, що з 13 листопада 2016 року позивачка не мала права на призначення пенсії через відсутність необхідних документів для призначення такого виду пенсії. Сам факт загибелі чоловіка позивачки ОСОБА_1 під час бойових дій в районах АТО встановлено судом 16 грудня 2016 року. Враховуючи вищенаведене, управління Фонду вважає вимоги позивачки безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позову.
09 серпня 2018 року від позивача позивач надійшла відповідь на відзив, згідно якої заперечує обставини наведені представником відповідача у відзиві на позов з підстав аналогічних , що зазначенні у позові.
03 жовтня 2018 року на суду надійшли пояснення від Пенсійного Фонду України. Відповідно до яких, зазначає, що Позивач до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та головного управління з заявою про призначення пенсії встановленого зразка раніше не зверталася. Із заявою про призначення пенсії встановленого зразка вона звернулася до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області 14.03.2018. Оскільки питання призначення пенсії по втраті годувальника членам сімей військовослужбовцям та прирівняних до них осіб, які загинули під час проведення антитерористичної операції регламентується Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та враховуючи надані Позивачем документи, у тому числі лист Закарпатського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України від 09.07.2015 № 4736, територіальні органи Фонду мали підстави рекомендували Позивачу звернутись щодо питання призначення пенсії до військового комісаріату за місцем проживання. За інформацією Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області Позивачу призначена пенсія по втраті годувальника з 14.03.2017р., на підставі чого, Пенсійний фонд України просить врахувати при розгляді справи вищезазначені пояснення.
03 жовтня 2018 року на суду надійшли пояснення від Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, відповідно до яких головне управління не погоджується з позовними вимогами позивача. Зазначає, що вперше позивачка звернулася до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника 14.03.2018 року.
Окрім того, зазначає, що відповідачем виплачується разом з пенсією по втраті годувальника доплата в розмірі 398.58 грн. Вказане свідчить про безпідставність та необґрунтованість вимоги щодо нарахування та виплати підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також, з огляду на те, що позивачці призначено пенсії по втраті годувальника в розмірі двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то пенсія позивачки не підлягає індексації. На підставі чого, просить відмовити в задоволенні позовної заяви.
26 листопада 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на заяву позивача про збільшення позовних вимог. Так, зазначає, що з вимогами позивача ОСОБА_1 . Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області не згідне з наступних підстав.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.12.2016р. встановлений факт смерті ОСОБА_3 під час бойових дій в зоні проведення анти терористичної операції під час виконання бойового завдання в с. Половинкине, Старобільського району, Луганської області.

Пунктом 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії в разі втрати годувальника, серед якого зазначено висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби). Відповідно до вимог ст. 48 цього Закону, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. Тому, підстав для виплати пенсій з 09 січня 2015 року в Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області немає. Також звертає увагу суду на той факт, що10.07.2015 року після отримання списків Закарпатського обласного військового комісаріату того ж дня Головним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області листом від 10.07.2015 року за №9284/03 на адресу позивачки ОСОБА_1 направлено лист повідомлення про надану інформацію ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо чоловіка ОСОБА_3 та неповнолітнього сина для подальшого призначення пенсії по втраті годувальника. Тому твердження позивачки про те, що їй стало відомо про списки ІНФОРМАЦІЯ_4 лише тепер є безпідставним. Враховуючи вищенаведене, управління Фонду вважає вимоги позивачки є безпідставними та необґрунтованими.

10 грудня 2018 року від позивача надійшла відповідь на вищезазначений відзив відповідача, де вона зазначає, що відповідачу відомо, що він 23 лютого 2015 року видав їй довідку про те, що вона дійсно не рахується на обліку в УПФУ в Мукачевому та Мукачівському районі та пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримує. Тобто і після цього відповідач стверджує що позивач з цим питанням та пакетом необхідних документів після смерті батька дитини , до нього в 2015 році не зверталась. Відтак просить задовольнити її збільшенні позовні вимоги повністю.

17 грудня 2018 року від Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надійшли пояснення по даній справі. Відповідно до яких зазначено, що протягом 2015-2016 років заяв від позивача до Мукачівського об`єднаного управління Фонду не надходило. Пенсія позивачці ОСОБА_1 призначена 13.03.2018 року, підстав для виплати пенсій з 09 січня 2015 року в Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області немає. Враховуючи все вищенаведене, управління Фонду вважає вимоги позивачки безпідставними та необґрунтованими.

В судове засіданні позивач не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Згідно поданої заяви (т.1.а.с.93) позивачка просила розглядати справу без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо даного адміністративного позову з підстав наведених вище.

Представник третьої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заперечив щодо даного адміністративного позову з підстав необґрунтованості.

Третя особа - Пенсійний фонд України в наданих суду 03.10.2018 оку поясненнях просив розглядати справу за їх відсутності. (т. 1 а.с. 194)

Заслухавши представників сторін, встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою командира групи швидкого реагування «Яструб» добровольчого батальйону "Айдар" ОСОБА_3 , який загинув під час бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції під час виконання бойового завдання в с. Половинкине, Старобільського району, Луганської області, що підтверджується : копією паспорта позивачки НОМЕР_1 , Витягом від 30.05.2015 року з Держреєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 ( Т.1 а.с.6,11)

Відповідно до Витягу з ДРАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, призвіще до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 », прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 » ОСОБА_6 ( а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 21 липня 2004 року серії НОМЕР_3 Відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міського управління юстиції, на час смерті ОСОБА_3 , його син, ОСОБА_2 був малолітнім ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (Т.1 а.с. 8).

Позивач зазначає, що вона в червні 2015 року звернулась з першою заявою про призначення пенсії по втраті годувальника та пакетом документів до відповідача щодо оформлення пенсії у разі втрати годувальника на малолітню дитину ОСОБА_2 , батько якої загинув під час бойових дій в антитерористичній операції під час виконання бойового завдання, при цьому як на доказ посилається на лист відповідача від 10.07.2015 № 9284/03( Т.1 а.с.18).

Судом встановлено, що вищезазначений лист Головного управління ПФУ в Закапатській області був надісланий Позивачу у зв`язку з тим, що до головного управління надійшов лист Закарпатського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України від 09.07.2015 № 4736, яким надано відомості щодо військовослужбовців Закарпатської області, які загинули під час виконання обов`язків військової служби в ході проведення антитерористичної операції (АТО) на сході країни та їх близьких родичів, які мають (будуть мати) право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Т.1а.с.197-199).

Листом від 10.07.2015 № 9284/03 головне управління повідомило Позивача, що згідно інформації наданої Закарпатським обласним військовим комісаріатом ОСОБА_1 виховує сина ОСОБА_7 , який є дитиною військовослужбовця ОСОБА_3 , що загинув під час проведення АТО та має право на призначення пенсії по втраті годувальника та рекомендовано для вирішення питання призначення пенсії звернутися до районного військового комісаріату за місцем проживання (Т.1 а.с.196).

В листі Мукачівського об`єднаного військового комісаріату від 23.07.2015 року на адресу ОСОБА_1 надано розяснення, що громадянин ОСОБА_3 військовим комісаріатом на військову службу по мобілізації не призивався . Після розшуку фінансовиих та військових документів, Мукачівський ОВК буде готовий допомогти сімї загиблого . ( Т.1 а.с.125).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.12.2016р. встановлений факт смерті бувшого чоловіка позивача - ОСОБА_3 під час бойових дій в зоні проведення анти терористичної операції під час виконання бойового завдання в с. Половинкине, Старобільського району, Луганської області.( Т.1а.с.12-14).

01 серпня 2017 року позивач звернулася до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_2 ( Т.2 а.с.23).

Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України листом від 04.08.2017 року повідомило позивача, про те, що для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії дітям, у зв`язку з втратою годувальника, визначено за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Враховуючи вік померлого ( 40 років), для призначення пенсії сину ОСОБА_2 , необхідно документально підтвердити 7 років наявного страхового стажу у загиблого батька дитини ОСОБА_3 . Крім того, до основного переліку документів додається документ, одержаний від військової частини або районного (міського) військового комісаріату чи іншої військової установи, що засвідчує дату та причину смерті військовослужбовця ( Т.1 а.с.131).

14.03.2018 року позивач звернулась із заявою до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_2 з документами, які зазначені у переліку, доданих до заяви.(Т.1 а.с.44).

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007 за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1) передбачені заяви встановленого зразка для призначення пенсії відповідно до зазначених законів.

Слід зазначити, що судом встановлено, що Позивач до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та головного управління з заявою про призначення пенсії встановленого зразка не зверталася.

Як уже зазначалося вище із заявою про призначення пенсії встановленого зразка позивач звернулася до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області 14.03.2018.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) (в редакції Закону № 1058IV станом на дату виникнення спірних правовідносин червень 2015 р., яку зазначає Позивач, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по Ш групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

У разі відсутності в годувальника на день смерті необхідного страхового стажу соціальний захист малозабезпечених сімей може забезпечуватися шляхом надання їм соціальної допомоги згідно із Законом України від 18.05.2004 № 1727-ІУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

З вищезазначених норм вбачається, що Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області правомірно просило Позивача надати документи, які б підтверджували наявний в годувальника страховий стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів.

Судом встановлено, що при зверненні до територіальних органів Фонду Позивач долучала копію рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2016, заінтересована особа Закарпатський обласний військовий комісаріат, яким встановлено факт участі ОСОБА_3 у бойових діях під час антитерористичної операції та факт його загибелі під час бойових дій в антитерористичній операції під час виконання бойового завдання.

Оскільки питання призначення пенсії по втраті годувальника членам сімей військовослужбовцям та прирівняних до них осіб, які загинули під час проведення антитерористичної операції регламентується Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та враховуючи надані Позивачем документи, у тому числі лист Закарпатського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України від 09.07.2015 № 4736, територіальні органи Фонду мали підстави рекомендували Позивачу звернутись щодо питання призначення пенсії до військового комісаріату за місцем проживання.

Статтею 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на осіб, які стали інвалідами у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаного з безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, членів їх сімей та членів сімей осіб, які загинули (померли) внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення» (статтю 3 доповнено пунктом «є» в редакції Закону від 18.10.2016).

Листом Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 04.08.2017 № Ш-112/09-31, про який суд зазначав вище, Позивачу повідомлено щодо вищезазначених змін в законодавстві. Крім того, зазначеним листом надано роз`яснення щодо переліку документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до Порядку № 22-1 та Порядку № 3-1.

Після подання до Мукачівського об`єднаного УПФ всіх необхідних для призначення пенсії документів , пенсію позивачу ОСОБА_1 призначено з 14.03.2018 року , тобто з дня подання заяви для призначення пенсії.

Отже, пенсію Мукачівським об`єднаним УПФ України позивачу по втраті годувальника на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , призначено в порядку та на умовах визначених Законом України від 09.04.1992 р. № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі Закон).

Що стосується призначення та виплати пенсії позивачу ОСОБА_8 за період з 13 листопада 2016 року по 13 березня 2018 року то суд зазначає наступне.

Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» , яким визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право па пенсію в разі втрати годувальника.

Законом України від 18 жовтня 2016 року № 16 7 3 - V111 "Про внесення зміни до статті 3 Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо доповнення переліку осіб, які мають право ті пенсії нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей, статтю 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких піших осіб" доповнити пунктом "є". Дана норма набрала чинності 13.11.2016 року.

Згідно пункту "є" ст. 3 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на осіб, які стали інвалідами у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаного з безпосередньою участю в антитерористичпій операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, членів їх сімей та членів сімей осіб, які загинули (померли) внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення.

Відповідно до п. а) ч.1 ст. 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико - соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім`ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Батькам або дружині (чоловікові) зазначених військовослужбовців і пенсіонерів, які набули право на пенсію її разі втрати годувальника, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Згідно ст. 37 Закону №2262-ХІІ, пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 48 Закону №2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з ним Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного орган)' Пенсійного фонд)' України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника сім`ї військовослужбовця строкової служби врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗаконуУкраїни "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1 566/11 846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Розділу 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною. заява подається батьками, усиновителями. батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які викопують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Згідно п. 1.7 Розділу 1 Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсії), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до пункту 4.1 Розділу 4 Порядку №22-1,орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду) пенсії на інший при зверненій особи з відповідною заявою.

Аналіз вищезазначених норм показує, що призначення пенсії по втраті годувальника особам, визначених п. "є" ст. 3 Закону №2262-ХІІ, виникає з дня смерчі годувальника або виникнення права па пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. При цьому, підставою для розгляду питання про призначення пенсії є особисте подання заявником заяви затвердженої форми згідно додатку З Порядку №22-1.
Судом встановлено, що позивачка звернулася до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника 14.03,2018 року.

Згідно листа Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №7458 10 від 26.09.2018 року (Т.1 а.с.209), пенсія позивачці відповідно до п. а) ч.1 ст. 50 Закону №2262-Х1І призначено за 12 місяців перед зверненням за пенсією з 14.03.2017 року.

Відтак підстави для виплати пенсій з 09 січня 2015 року в Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області відсутні.

Що стосується посилання позивача на листи та відповіді на них від 16.05.2017 року та 28.07.2017 року не породжують певних правових наслідків, а носять інформаційний характер і не набувають статусу рішення в розумінні п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України та не може бути оскарженим в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства. Вказані заяви були розглянуті, розяснено право заявниці оскаржити відповіді до суду.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2012 року у справі №К9991/8814/11.
Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання позивача на лист головного управління від 10.07.2015 р. №9284/0, то вказаний лист носить інформаційний характер та не був наслідком розгляду звернення позивачки, а є результатом опрацювання головним управлінням листа Закарпатського обласного військового комісаріату від 09.07.2015 року №4736 про загиблих військовослужбовців закарпатської області, які загинули під час виконання обов`язків військової служби в ході проведення анти терористичної операції.

Вперше письмове звернення позивачки до Головного управління надійшло 20.06.2017 року

Відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні та виплаті пенсії у разі втрати годувальника на малолітнього сина позивачка, а тому дана вимога є необгрунтованою.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позивачка отримала пенсію за період з 14.03.2017 року по 13.03.2018 року в розмірі 36899,93 грн., що вона не заперечувала та що стверджується інформацією, яка міститься в листі Мукачівського обєднаного управління ПФУ від 26.09.2018 року ( т. 1 а.с. 209)

Щодовимоги нарахування та виплати підвищення її розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів і гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі Закон №3551), учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи держання соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Дана норма направлена на реалізацію соціальних гарантій учасникам бойових дій та не поширюється на пенсії по втраті годувальника.

Згідно частини 4 статті 15 Закону №3551-XII, членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, то виплачується замість пенсії, підвищуються па 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» доплата до підвищення, яке встановлюється до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту" членам сімей осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" становить 398,58 гривні.

Встановлено, що відповідачем виплачується разом з пенсією по втраті годувальника доплата в розмірі 398,.58 грн.

Вказане свідчить про безпідставність та необґрунтованість вимоги щодо нарахування та виплати підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно вимог ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Щодо виплати підвищення відповідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" слід зазначити наступне.
Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Положеннями статті 4 Закону № 1282-ХІІ визначено підстави для проведення індексації, відповідно до яких індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (до 01.01,2016 року) і 103 відсотка (після 01.01.2016).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону №1282-ХІІ.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону № 1282-ХІІ грошові доходи населення визначаються як результат добутку у розміру доходу), що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, (ст. 6 Закону № 1282XІІ»
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (надалі по тексту Порядок № 1078).

Пунктом 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення встановлено, що до об`єктів індексації, визначених у п.2. не відносяться, зокрема: соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

З огляду на те, що позивачці призначено пенсії по втраті годувальника в розмірі двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то пенсія позивачки не підлягає індексації.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем були дотримані, відтак жодних підстав для задоволення позовних вимог у даній справі відсутні.

За викладених обставин позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14 частиною 1, 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області за участю третіх осіб: Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ,Пенсійний Фонд України визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адміністративний суд о Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б. Плеханова